Kларинет/Репертоар - домаћи композитори за кларинет

Ово је списак композиција писаних за инструмент кларинет настале на тлу Србије до које можете лакше доћи. Сем дела за кларинет, овде су ради боље информисаности убројане и све врсте списа које се тичу кларинета, кларинетиста и кларинетске педагогије (''књиге о кларинету, кларинетске брошуре, инструктивна кларинетска литература итд'').
1 Б
Петар Бергамо
::• ''Concerto abbreviato'', за кларинет соло, 1966.
::Нотна издања:
::• ''Concerto abbreviato'', за кларинет (B♭) соло (''посвета Миленку Стефановићу''), УКС, Београд, 1987.
:
Бруно Брун
::Нотна издања:
::Основна школа за кларинет:
::• ''Школа за кларинет, I свеска'', Просвета, Београд, 1956.::• ''Школа за кларинет, II свеска'', Просвета, Београд, 1956.::• ''Школа за кларинет, III свеска'', Удружење музичких педагога Србије, Београд, 1975.::Избор малих комада разних аутора:
::• ''Избор малих комада'', Просвета, Београд, 1953.
::Инструментални дуо
::• ''4 минијатуре'', за кларинет и клавир, Београд, 1971.
:
Рудолф Бручи
::Инструментални дуо
::• ''Међумурска'' (''Прелудио, Ариа'' и ''Финале''), за кларинет и клавир, Нови Сад, 1974.
::Квинтети:
::• ''Квинтет'', за кларинет и гудачки квартет.
::Соло и оркестар:
::• ''Концерт'', за кларинет и гудачки оркестар, Нови Сад, 1971.
::Нотна издања:
::• ''Међумурска'' (''Прелудио, Ариа'' и ''Финале''), за кларинет и клавир, УК САП Војводине, 1984.
::• ''Концерт'', за кларинет и гудачки оркестар, УКС, 1971.
:
Алексеј Бутаков
::Инструментални дуо
::• ''Свита'', за кларинет и клавир.
::Квартети:
::• ''Дувачки квартет'', за обоу, енглески рог, кларинет и фагот, 1943.
::Нотна издања:
::• ''Свита'', за кларинет и клавир (''посвета Бруно Бруну''), УКС.
:
2 В
Златан Вауда
::Соло кларинет:
::• ''Афоризми'', за соло кларинет (B♭) (''посвета Ернесту Ачкуну'').
::Инструментални дуо:
::• ''Соната бревис'', за кларинет и клавир (''посвета Ернесту Ачкуну''), 1952.
::• ''Плач матере, Игра'', за кларинет и клавир.
::Соло и оркестар:
::• ''Концерт'', за кларинет и камерни оркестар (''посвета Ернесту Ачкуну''), 1959.
::Нотна издања:
::• ''Афоризми'', за соло кларинет (B♭) (''посвета Ернесту Ачкуну''), ДУНАЈ (Беч), VII 1959.
::• ''Соната бревис'', за кларинет и клавир (''посвета Ернесту Ачкуну''), РТВ Београд, 1968.
::• ''Плач матере, Игра'', за кларинет и клавир, XI 1982.
:
Милан Влајин
::• ''Прелудијум'', за кларинет и клавир, Београд, 1963.
:
Војислав Вучковић
::• ''Две песме'', за сопран и дувачки трио, 1938.
:
3 Г
* Анте Гргин
:Инструктивна литература:
::• ''16 концертних етида'', за кларинет
::Инструментални дуо:
::• ''Duettino Scherzando'', за два кларинета.
::Квинтети:
::• ''Асоцијација'', квинтет (за 4 кларинета и бас-кларинет)
::• ''Квинтет'', за кларинет и гудаче
::Соло и оркестар:
::• ''Рапсодијa'', за кларинет
::• ''Велики концерт'', за кларинет
::• ''Кончертино'', за кларинет и оркестар.
::• I ''Капричо'', за кларинет
::• II ''Капричо'', за кларинет
::• III ''Капричо'', за кларинет
::• ''Тема са варијацијама'', за кларинет и гудаче (''посвета Василу Гелеву'').
::• ''Тема са варијацијама број 1'', за кларинет и гудаче, Београд, 1983.
::• ''Тема са варијацијама број 2'', за кларинет и гудаче, Београд, 1983.
::• ''Варијације на чардаш тему'', за кларинет и оркестар
::• ''Хамеум свита'', за кларинет и оркестар (''заједничко дело са Божидаром Милошевићем''), Београд, 1995.
::Нотна издања:
::• ''Кончертино'', за кларинет и клавир, Београд, 1966.
::• ''Рапсодијa'', за кларинет и клавир, Београд, 1970.
::• ''Тема са варијацијама'', за кларинет и клавир (''посвета Василу Гелеву''), Београд.
::• ''Тема са варијацијама број 2'', за кларинет и клавир, Београд, 1983.
::• ''Хамеум свита'', за кларинет и клавир (''заједничко дело са Божидаром Милошевићем''), Београд, 1995.
:
4 Д
Дејан Деспић
::Соло кларинет:
::• ''Девет игара'', за кларинет соло (''посвета Миленку Стефановићу''), оп. 62, 1976.
::Инструментални дуо:
::• ''Стара песма'', оп.79а, за кларинет и клавир (1984)
::• ''Рапсодија'', оп.130а, за кларинет и клавир (2007)
::• ''15 двогласних инвенција'', оп.136, за кларинет и фагот (1998)
::• ''Pas de deux'', op.159, за флауту и кларинет (2001)
::Триа:
::• ''Манчестер трио'', оп.93, за флауту/кларинет, виолончело и клавир (1987)
::• ''Седам студија'', оп.145, за три кларинета (2000)
::… ''и друге приче (Књига бајки II)'', за обоу, кларинет и фагот, оп. 152 (2002)
::Квартети:
::• ''Дивертименто'', оп.23, за дрвени дувачки квартет (1954)
::Квинтети:
::• ''Вињете'', оп.43б, за дувачки квинтет (1963)
::• ''Сонатина'', оп.53, за дувачки квинтет (1970)
::• ''A cinque'', op.115, за дувачки квинтет (1994)
::• ''Састанак'', оп.195, за дувачки квинтет (2008)
::Соло и оркестар:
::• ''Кончертино'', оп.40, за кларинет, фагот и оркестар (1963)
::• ''Concerto grosso'', op.45, за дувачки квинтет и симфонијски оркестар (1964)
::• ''Concerto grosso'', op.45a, за дувачки квинтет и гудачки оркестар (1986)
::• ''Divertimento concertante'', op.51a, за кларинет, трубу, хорну и гудачки оркестар (1998)
::• ''Музика за Соњу'', оп.130, за кларинет, клавир и гудачки оркестар (1997)
::Нотна издања:
::• ''Девет игара'', за кларинет соло (''посвета Миленку Стефановићу''), оп. 62, , УКС, Београд, 1977. и 1987.
:
5 Е
Антон Еберст
:Књиге:
::• ''Кларинет и кларинетисти'', Форум, Нови Сад, 1963.
::• ''Настава дувачких инструмената'', Форум, Нови Сад, 1964.
::• ''Основи методике наставе кларинета''.
::Основна школа за кларинет:
::• ''Основна школа за кларинет'', Савез музичких друштава и организација Хрватске, Загреб, 1967.
::• Школа за кларинет, ''Лествица и акорд'', I свеска, СМШ „Исидор Бајић“, 1954.
::• Школа за кларинет, Лествица и акорд'', II свеска, СМШ „Исидор Бајић“, 1954.
:
:Избор малих комада разних аутора:
:
:• ''Концертни албум за кларинет и клавир'', Нота, Књажевац, 1975.
:
:Оркестарске студије:
:
:• ''Оркестарски албум за кларинет'', I свеска, 1956.
:
:• ''Оркестарски албум за кларинет'', II свеска, 1956.
:
6 Ж
Михаило Живановић
:
:Симфонијска музика са солистима:
:
:• ''Фантазија'', за кларинет и оркестар
:
:• ''Рапсодија'', за кларинет и оркестар
:
:• ''Став у ф-молу'', за кларинет и оркестар
:
:• ''Скице'', за кларинет
:
:• ''Блуз'', за кларинет
:
Мирјана Живковић
:
: Квинтети:
:
:• ''Пеан'', за флауту, виолину, кларинет, фагот и клавир.
:
:• ''Дувачки квинтет'' (Adagio, Allegro), 1962.
:
:Нотна издања:
:
:• ''Пеан'', за флауту, виолину, кларинет, фагот и клавир, УКС, Београд, 1975.
:
7 З
8 И
9 Ј
Енрико Јосиф
:
:Соло кларинет:
:
:• ''Казивања'', за соло кларинет (1981)
:
:Квинтети:
:
:• ''Записи'', за дувачки квинтет (1969)
:
:• ''Дивертименто'', за дувачки квинтет
:
:• ''Frescobaldiana'', за дувачки квинтет
:
:• ''Химна Дунаву'', за глас и дувачки квинтет
:
:Камерна музика:
:
:• ''Импровизација на народну тему'', за 14 дувачких инструмената, 1949.
:
10 К
Петар Коњовић
:
:• ''Концертна свита '', за дувачки квинтет, 1940.
:
Војислав Костић
:
:• ''Карактери'', варијације за кларинет, клавир и 18 удараљки, 1958.
:
11 Л
Радивој Лазић
(Клавирску пратњу и оркестрацију композиција урадио је композитор и професор Властимир Перичић.)
:
:Основна школа за кларинет:
:
:• ''Учим кларинет I'', Завод за уџбенике и наставна средства, Београд, 1997.<ref>: '', Завод за уџбенике и наставна средства, Београд, 1997.
::• ''Учим кларинет II'', Завод за уџбенике и наставна средства, Београд, 1998.::• ''Учим кларинет IV'', Завод за уџбенике и наставна средства, Београд, 1998.::• ''Распевани кларинет II'', Завод за уџбенике и наставна средства, Београд, 1997.::• ''Распевани кларинет IV'', Завод за уџбенике и наставна средства, Београд, 1997.::• ''Мелодичне етиде с клавиром I''::• ''Мелодичне етиде с клавиром II''::Деуети са клавиром:
::• ''Лаки кларинетски дуети I'', Београд, 1998.::Збиркe оригиналних комада за кларинет и клавир за средњу музичку школу и факултет:
::• ''Млади кларинетски виртуоз I'' Београд, ауторско издање, 1997. :• ''Млади кларинетски виртуоз II'' Београд, ауторско издање, 1997. :• ''Млади кларинетски виртуоз III'' Београд, ауторско издање, 1998. :• ''Млади кларинетски виртуоз IV'' Београд, ауторско издање, 1998. ::Збирка комада разних аутора из светске литературе (транскрипције за кларинет):
::• ''Велики мајстори за кларинет I'', Београд, ауторско издање, 1997.
::• ''Велики мајстори за кларинет II'', Београд, ауторско издање, 1997.
::• ''Велики мајстори за кларинет III'', Београд, ауторско издање, 1997.
::Инструментални дуо:
::• ''Кончертино'', за кларинет и клавир, издање аутора, Београд, 1998.
::• ''Introduzione, tema e variazioni'', за кларинет и клавир, издање аутора, Београд, 1998.
::• ''Романтични концерт у а-молу'', за кларинет и клавир, 1998.
::Соло и оркестар:
::• ''Кончертино'', за кларинет и оркестар, Београд, 1998.
::• ''Introduzione, tema e variazioni'', за кларинет и оркестар, Београд, 1998.
::• ''Романтични концерт у а-молу'', за кларинет и оркестар, 1999.
::Камерна триа:
::• ''Два комада'', за флауту, кларинет и клавир, едиција ДХС, Смедерево, 2002.
::• ''Мала свита'', за кларинет, виолину и клавир, едиција ДХС, Смедерево, 2002.
:
Миховил Логар
::Концерти:
:• ''Concerto sinfonico'', за кларинет и клавир (''посвета Бруно Бруну''), 1956.
::• ''Двоструки концерт'', за кларинет и рог, 1967.
::• ''Партита кончертанте'', за дувачки квинтет и гудачки оркестар, 1968.
::• ''Концерт'', за виолончело, мали гудачки оркестар и дувачки квинтет, 1971.
::Нотна издања:
::• ''Concerto sinfonico'', за кларинет и клавир (''посвета Бруно Бруну'') РТ Београд.
::• ''Дупли концерт'', за кларинет, хорну и оркестар, Београд, УКС, 1969.
::• ''Концерт'', за кларинет и гудачки оркестар (клавирски извод), Београд, УКС, 1969.
:
12 М
Рајко Максимовић
:: Камерна дела:
::• ''Тријалог'', за кларинет, гудачки трио и клавир (1968)
:
Илија Маринковић
::• ''Дувачки квинтет'', h-moll, 1941.
:
Љубица Марић
::Камерна музика:
::• ''Четвртстепени трио'', за кларинет, тромбон и контрабас, 1937.
::• ''Дувачки квинтет'', 1931.
:
Божидар Милошевић - Анте Гргин
::Соло и оркестар:
::• ''Хамеум свита'', за кларинет и оркестар, Београд, 1995.
::Нотна издања:
::• ''Хамеум свита'', за кларинет и клавир, Београд, 1995.
:
Василије Мокрањац
::Соло кларинет:
::• ''Прелудијум'', за кларинет (B♭) соло (''посвета Ернесту Ачкуну''), 1984.
::Нотна издања:
::• ''Прелудијум'', за кларинет (B♭) соло (''посвета Ернесту Ачкуну''), УКС, Београд, 1987.:
13 Н
Светомир Настасијевић
::• ''Концерт'', за кларинет.
:
14 О
Александар Обрадовић
::Соло кларинет:
::• ''Микро – соната'', за соло кларинет in B♭ (''посвета Миленку Стефановићу'').
::Соло и хор:
::• ''Стихира II'', за соло кларинет in B♭ и четворогласни мешовити хор
::Соло и оркестар:
::• ''Концерт'', за кларинет и гудачки оркестар, 1958.
::Квинтети:
::• ''Дивертименто'', за дувачки квинтет
::Нотна издања:
::• ''Стихира II'', за соло кларинет in B♭ и четворогласни мешовити хор, Београд, 1999.
::• ''Дивертименто'', за дувачки квинтет, Београд, 1983.
::• ''Микро – соната'', за соло кларинет in B♭ (''посвета Миленку Стефановићу''), Beograd, УКС, 1987.
::Дискографија:
::• ''Микро-соната'', за кларинет соло
:
Петар Озгијан
::Соло кларинет:
::• ''За Миму'', за кларинет (B♭) соло (''посвета Миленку Стефановићу'').
::Нотна издања:
::• ''За Миму'', за кларинет (B♭) соло (''посвета Миленку Стефановићу''), УКС , Београд, 1987.
:
15 П
Властимир Перичић
:• ''Три минијатуре'', за кларинет и клавир (''Canzonetta - Посвета Чајковском, Valsе mignonne - Посвета Шопену, Chant sans paroles - Посвета Менделсону'', 1995, 6')
::• ''Интермецо'' (Посвета Брамсу), за кларинет и клавир, 1996, 4' ::• ''Менует'' (Посвета Хајдну), за кларинет и клавир, 1995, 3'
::• ''Менует'' (Посвета Хајдну), за кларинет и гудаче, 1995, 3' 5.
::• ''Скерцо'', за кларинет и клавир (II став из Сонате), 1996, 4'
::• ''Песма и игра'', за кларинет и клавир, 1994, 5'
::• ''Песма и игра'', за кларинет и гудаче, 1994, 5' ::• ''Марш'' (Посвета Прокофјеву), за кларинет и клавир, 1995, 2'
::• ''Свитање'', за кларинет и клавир, 1995, 3'
::• ''Коло'', за кларинет и клавир, 1995, 3'
::• ''Сонатина Дес-дур'' (Посвета Суку), за кларинет I клавир, 1996, 9'
::• ''Berceuse avec des badineries'' (II став из Сонатине), за кларинет и клавир, 1995, 3'
::• ''Посвета Бартоку'' (II став из Сонатине), за кларинет и клавир, 1996, 3'
::• ''Сонатина'', за кларинет и клавир (Посвета Дворжаку), еф-дур, 1996, 8' ::• ''Сонатина бреве'', за кларинет и клавир (Посвета моме професору Станојлу Рајичићу), де-мол, 1996, 5'
::• ''Ciacconetta'', за кларинет и клавир, 1996, 3'
::• ''Сарабанда е Фугета'', за кларинет и клавир, 1946/1996, 4'
::• ''Две етиде'', за кларинет и клавир, 1997, 3'
::• ''Три дуета'', за два кларинета и клавир, 1997, 4'
:
Зоран Петровић
::Инструментални дуо:
::• ''Варијације на хазарску тему'', за два кларинета (in B).
:
16 Р
Душан Радић
::Соло и оркестар:
::• ''Кончертино'', за кларинет и гудачки оркестар оп.2 бр. 4, 1956.
::Инструментални дуо
::• ''Кончертино'', за кларинет и клавир оп.2 бр. 4, 1956.
::• ''Месечева мелодија'', за кларинет (in La) и клавир.
::Квинтети:
::• ''Багателе'', за дувачки квинтет оп.13, бр. 4, Београд, 1984.
:: Нотна издања:
::• ''Кончертино'', за кларинет и гудачки оркестар оп.2 бр. 4, Београд, УКС, 1984.
::• ''Месечева мелодија'', за кларинет (in La) и клавир.
::• ''Багателе'', за дувачки квинтет оп.13, бр. 4, Београд, 1984.
:
Станојло Рајичић
::Соло и оркестар:
::• ''Концерт'', за кларинет, гудачки оркестар, клавир и удараљке, 1962.
:
Милан Ристић
::Соло и оркестар:
::• ''Концерт'', за кларинет и оркестар (''посвета Ернесту Ачкуну''), 1964.
:
17 С
Јосип Славенски
::Камерна музика:
::• ''Две румунске игре'', за кларинет и виолину
::• ''Народне игре Русина'', за виолину и клавир (или за флауту, кларинет, тамбурицу, 2 виолине, виолу, виолончело и контрабас), 1950
::• ''Дувачки квинтет'', за флауту, обоу, кларинет, рог и фагот, 1930
::• ''Са села'', квинтет за флауту, кларинет, виолину, виолу и контрабас, 1925
::• ''Дрмлец'', за 11 дувачких нструмената, 1917
::• ''Међумурске народне пјесме'', за кларинет, цимбал, 2 виолине, виолу, виолончело и контрабас (Град се бели преко Балатина, Ни ми воља већ на свету живети, Цин цан цвргудан, Зарсла ми је ружа), 1920
::• ''Музика за камерни оркестар (Музика 38)'', за флауту, обоу, кларинет, фагот, 2 виолине, виолу, виолончело и контрабас, 1938
:
Миленко Стефановић
::Избор малих комада разних аутора:
::• ''Лаки комади'', Миливој Ивановић, Београд, 1970.
18 Х
Зоран Христић
::Инструментални дуо:
::• ''Соната „Виза“'', за кларинет и клавир, 1961.
:
19 Ш
Мирослав Штаткић
::Соло кларинет:
::• ''Свита'', за кларинет соло (''Melodia'', ''Silenzio'', ''Macchina'', ''Campane'', ''Malinconia'', ''Uccellino'', ''Movimento''), 1984.::Инструментални дуо:
::• ''Орион дуо'', за саксофон (бас-кларинет) и вибрафон (маримбафон), 1984.
::• ''Џез соната бр.1'', за кларинет и клавир, 1984.
::Триа:
::• ''Microstructure V'', за кларинет, триангл и клавир, 1982.
:

кларинет


LaTeX/Индексирање

Посебно корисно код штампаних књига, индекс је азбучна листа речи и израза са странама књиге на којима се оне могу наћи. LaTeX подржава стварање индекса са његовим пакетом , и његовим програмом подршке makeindex, који се на неким системима називају makeidx.
1 Употреба makeidx
Да бисте оспособили функцију индексирања LaTeX-а, пакет мора бити учитан у преамбули са:
и посебне конанде за индексирање се морају оспособити тако што ће се ставити
команда у преамбулу улазне датотеке. Ово би требало урадити унутар преамбуле, пошто она говори LaTeX да направи датотеке потребне за индексирање. ДА би рекли LaTeX шта да индексира, користите
где је ''кључ'' унос индекса и он се не појављује у коначном изгледу. Унесете конаде индексирања на местима у тексту на које ви желите да се индекс реферише, вероватно близу разлога за ''кључ''. На пример, текст
може се поновно написати као
да бисте направили било који унос који се зове 'Фуријова срија' са референцом на циљану страну. Више употреба ''\index'' са истим ''кључем'' на различитим странама ће додати те циљане стране на тај исти приступ индексу.
ДА бисте показали индекс унутар документа, само користите команду
Уобичајено је да се стави на крају документа. Уобичајени формат индекса је две колоне.
пакет који долази са LaTeX-ом штампа све приступе индекса у десну маргину текста. Ово је поприлично корисно за корекцију документа и верификацију индекса.
1.1 Компилација индекса
Када је улазна датотека процесуирана са LaTeX-ом, свака команда пише одговарајући индекс приступ, заједно са тренутним бројем стране, на специјалну датотеку. Ова датотека има исто име као и LaTeX улазна датотека, али различит наставак (.idx). Ова .idx датотека се може обрадити унутар makeindex програма. Укуцајте у командној линији:
makeindex''имедатотеке''
Приметите да је ''имедатотеке'' без наставка: програм ће тражити ''имедатотеке.idx'' да би користио команду. Опционо можете додати ''имедатоетеке.idx'' директно програму као аргумент. Програм makeindex генерише сортирани индекс са истим основним именом датотеке, али овај пут с наставком .ind. Ако је сада LaTeX улазна датотека обрађена поново, овај сортирани индекс се укључује у документ на месту где LaTeX пронађе .
Индекс направљен од стране latex-а са уобичајеним опцијама тако добро или или тако одговарајуће како би ви желели. ДА бисте побољшали изглед индекса makeindex долази са комплетом стилова датотека, обично лоцираних негде у tex структури директоријума, обично испод makeindex поддиректоријума. Да бисте рекли makeindex да користи одређени стила датотека, покрените га са опцијом командне линије:
makeindex -s [style file] ''имедатотеке''
Ако користите GUI за компилацију latex и индекс датотека, можда ћете морати да подесите ово у опцијама. Ево неколико савета око конфигурације за тишичне алате:
1.1.1 MakeIndex опција у WinEdt
Ако ви рецимо желите дадодате стил индексирања датотека именован простдекс.ist* Texify/PDFTexify: Options→Execution Modes→Accessories→PDFTeXify, додај у Switches: --mkidx-option="-s simpleidx.ist"* MakeIndex сама: Options→Execution Modes→Accessories→MakeIndex, додај у командној линији: -s simpleidx.ist
1.2 Софистицирано индексирање
Испод су примери приступа:
Пример, Унос индекса, Коментар
hello, 1, Обичан унос
Peter, 3, Подунос после 'hello'
''Sam'', 2, Подунос форматиран и сортиран
''Sam'', 2, Формиран унос
Lin, 7, Исто као и изнад
Jenny, 3, Форматирани број стране
Joe, ''5'', Исто као и изнад
école, 4, Руковање акцентима
Peter, ''see'' hello, Упућивање
Jen, ''see also'' Jenny, Исто као и изнад
1.2.1 Подуноси
Ако неки унос има подсекције, оне могу бити обелењене са !. На пример,
би креирало унос индекса са 'cp850' категоризано под 'улаз' (који је и сам категоризован у 'кодирања'). Они се називају подподуноси и подуноси у makeidx терминологији.
1.2.2 Контрола сортирања
У циљу одређивања како је кључ индексирања сортиран, поставите вредност да сортира по вредности пре кључа са @ као сепаратором. Ово је корисно ако постоји било које форматирање или математички режим, тако да би један пример могао бити
тако да ће се унос у индексу показати као '<math>\vec{F}</math>' али ће бити сортиран као 'F'.
Да бисте комбинолаи са функцијом изнад са подуносима, требате стилизовати одговарајуће компоненете:
1.2.3 Промена стила броја стране
Да се промени форматирање броја стране, доделите | и име неке команде која врши форматирање. Ова команда би требало да прихвата само један аргумент.
На пример, ако на страни 3 књиге уведете булдоге и укључите команду
и на страни 10 исте књиге пожелите да покажете главни део о булдозима са подебљаним бројем стране, употребите
Ово ће се појавити у индексу као
булдог, 3, 10
Ако користите texindy уместо makeindex, сврстани уноси ће бити такође сортирани, тако да ће сви подебљани уноси бити постављени пре свих осталих по нормали.
1.2.4 Више страница
Да бисте извршили индексирање више страница, додајте |( и |) на крају команде, као у
Унос у индексу за подунос 'History' ће бити у распону страна између команди.
1.2.5 Употреба специјалних знакова
ДА би ставили вредности са !, @, или |, који су иначе знакови прекида, у индексу, морате цитирати оце знакове у команди тако што ћете ставити дупле наводнике (") испред њих, само можете ставити " унутар индекса тако што ћете га цитирати (т.ј., кључ за " би био ).
Ово правило не важи за \", зато ставите слова ä у индекс, можете и даље користити .
2 Листа скраћеница
Можете да направите листу скраћеница са пакетом .
Можда ћете такође бити заинтересовани за употребу пакета описаног у Речник поглављу. Друга опција је пакет
.
Да бисте оспособили функцију номенкалтуре LaTeX-а, пакет мора бити учитан у преамбули са:
Издајте команду за сваки симбол који желите да буде укључен у листу номенклатуре. Најбоље место за ову команду је одмах пошто уведете симпол по први пут. Ставите на место где желите да имате вашу листу неменклатуре.
Затим покрените LaTeX два пута
makeindex''имедатотеке.nlo'' -s nomencl.ist -o ''имедатотеке.nls''
после чега ћете покренути LaTeX још једном.
ДА би додали листу скраћеница у садржај, опциај се може користити када се декалрише пакет, т.ј. уместо употребе кода у Adding Index to Table Of Contents секцији.
Наслов листе се може променити коришћењем следеће команде:
3 Више индекса
Ако вам је потребно више индекса можете да користите пакет .
Овај пакет обезбеђује исте команде као , али сада такође морате пропустити име као први аргумент сваке команде.
4 Додавање индекса садржају
По нормали, индекс се неће појављивати у садржају, тако да га морате додати ручно.
Да бисте додали индекс поглављу, употребите ове команде:
Ако користите класу књига, можда ћете желети да га стартујете на непарној страници коришћењем .
5 Интернационални индекси
Ако желите да сортирате уносе које имају интернационалне знакове (као што су ő, ą, ó, ç, итд.) можете открити да сортирање "није баш добро". У већини случајева ови знакови се третирају као посебни знакови и заврше у истој групи као и @, ¶ или µ. У већини језика које користе латинично писмо то није тачно.
5.1 Генерисање индекса
На жалост, тренутна верзија xindy и су неспојиви. Када користите или модификаторе, texindy ће штампати поруку грешке:unknown cross-reference-class `hyperindexformat'! (ignored) и неће додати те странице у индекс. Решење за ову грешку описану на разговору.
Да бисте генерисали датотеку интернационалног индекса морате да користите texindy уместо makeindex.
је много прошириви и и развијени систем индексирања него makeindex систем.
На пример, није потребно написати:
да бисте добили Lin унос после LAN и пре LZA, довољно је написати
Али што је много важније, она може правилно сортирати датотеке индекса на многим језицима, не само на енгелском.
На жалост, генерисање индекса који су спремни за употребу од стране LaTeX употребом xindy је мало компликованије него са makeindex.
Прво, морамо да знамо у ком кодирању .tex је пројектна датотека сачувана. У већини случајева биће сачувана као UTF-8 или ISO-8859-1, мада ако живите, на пример у Пољској може бити ISO-8859-2 или CP-1250. Проверите параметар inputenc пакета.
Друго, морамо да занмо који језик је углавном коришћен у нашем документу. xindy може природно сортирати индексе на албанском, белоруском, бугарском, хрватском, чешшком, данском, хоалндском, енглеском, ,естонском, финском, француском, грузијском, немачком, грчком, циганском, хауса, хебрејском, мађарском, исландском, италијанском, клингон, курдијском, латинском, летонијском, литванском, македонском, монголском, норвешком, пољском, потугалском, румунском, руском, српском, словачком, словенском, лужичносрпском, шпанском, шведком, турском, украјинском и вијетнамском језику,
Ја не знам да ли други језици имају сличне проблеме, али са пољским, ако је ваша .tex сачувана коришћењем UTF-8, .ind произведен од стране texindy ће бити кодиран у ISO-8859-2 ако користите само -L polish.
Док није проблем са уносима који садрже пољска слова, како LaTeX намерно кодира сва слова у обичан ASCII, јесте за акцентована слова на почетку речи, оне стварају нове групе уноса индекса, ако имате, на пример "średnia" унос, добићете "Ś" кодирану у ISO-8859-2 .ind датотеци.
LaTeX не воли ако је део датотеке у UTF-8 а други део у IS-8859-2.
Очигледно решење (додавање -C utf8) не ради, texindy престаје са радо са
ERROR: Could not find file "tex/inputenc/utf8.xdy"
грешком.
Да би се во поправило, морате да учитате стил дефиниција за наслове користећи -M switch:
-M lang/polish/utf8
На крају ми морамо да покренемо такву команду:
texindy -L polish -M lang/polish/utf8 ''имедатотеке.idx''
Још један начин да сереши овај порблем је да користите "iconv" да направите utf8.xdy од latin2.xdy
 iconv -f latin2 -t utf8 latin2.xdy >utf8.xdy
у фасцикли
 /usr/share/xindy/tex/inputenc
(Морате имати рут привилегије)
5.1.1 Xindy у kile
Дa бисте користили texindy уместо makeindex у kile, морате или да редефинишете MakeIndex алатку у Settings → Configure Kile... → Tools → Build, или да дефинишете нову алтку и редефинишете остале алатке да бисте је коритили (на пример тако што ћете је додати у QuickBuild).
xindy дефиниција би требало да изгледа налик на ово:
General:
Command: texindy
Options: -L polish -M lang/polish/utf8 -I latex '%S.idx'
Advanced:
Type: Run Outside of Kile
Class: Compile
Source extension: idx
Target extension: ind
Target file: <empty>
Relative dir: <empty>
State: Editor
Menu:
Add tool to Build menu: Compile
Icon: the one you like
en:LaTeX/Indexing


Алгоритми/Математичке основе

Пре него што почнемо да се бавимо алгоритамским техникама, морамо да изучимо неопходне математичке основе (математички апарат). Прво ћемо да покријемо математичке дефиниције термина који се користе у књизи. Проширењем математичког вокабулара, бићете много прецизнији и у стању да много једноставније формулишете проблем. Затим ћемо обрадити технике анализе времена извршења алгоритма. После сваког битног алгоритма који је обрађен у књизи, следи анализа времена извршења и доказ исправности.
1 Асимптотска нотација
Уз исправност, важна одлика корисног алгоритма је време извршења и утрошени меморијски простор. Време и меморија су важни ресурси и међу њима постоји битна разлика у начину коришћења, чак и ако их има у изобиљу.
Како се може измерити потрошња ресурса? Један начин је да направите функцију која одражава њихово употребу у односу на неке карактеристике улаза. Једна од уобичајених карактеристика улаза је величина скупа података. На пример, претпоставимо да је улаз неког алгоритма вектор од <math>n</math> целих бројева. Време извршења алгортма можемо да опишемо функцијом <math>f</math> која зависи од <math>n</math>.
:<math>f(n) = n^2 + 3n + 14</math>
где је вредност функције <math>f(n)</math> изражена у некој јединици времена. (У овом разматрању главни фокус је на времену, али исто може да се примени и на утрошак меморије). Ретко се као јединица времена користи секунда, јер време извршења зависи од машине, њеног оперативног система и тренутног оптерећења. Уместо у секундама, време се најчешће изражава као потребан број неких основних операција рачунара. На пример, неке од основних операција које се користе су: потребан број сабирања или множења; број поређења (компарација); изведени број замена меморијских локација; или број извршених машинских инструкција. Генерално, могли бисмо се реферисати само на извршење наведених основних операција.
Да ли је ово добар приступ за одређивање утрошка ресурс једног алгоритма? И да и не. Када су два алгоритма слична по утрошку времена, може да помогне прецизна функција која би одредила који је алгоритам бржи у датим условима. Али у многим случајевима је тешко или немогуће дати тачан аналитички опис потребног броја операција, нарочито када алгоритам извршава операције условно - у зависности од вредности улаза. Уместо тога, оно што је заиста важно није тачно време потребно да се изврши одређена функција, већ степен промене утрошка ресурса у зависности од улаза. Конкретно, размотрићемо две приказане функције које дају потребно време извршења у односу на величину улазног скупа података:
:<math>f(n) = n^3-12n^2+20n+110</math>:<math>g(n) = n^3+n^2+5n+5</math>
Оне изгледају прилично различито, али како се понашају? Погледајмо неколико графика ових функција (<math>f(n)</math> у црвеној, <math>g(n)</math> у плавој боји):
У првом, јако ограниченом графику криве изгледају различито. У другом криве крећу у сличном правцу, у трећем постоји само мала разлика и у последњем су скоро идентичне. У ствари оне се приближавају доминантном члану. Што је n веће, остали чланови постају мање значајни у односу на <math>n^3</math>.
Као што се може видети, промена коефицијената чланова нижег реда алгоритма полиномијалног времена не помаже много. Оно што је стварно важно је коефицијент члана највишег реда. Зато смо усвојили посебну нотацију за ову врсту анализе. Тако је:
:<math>f(n) = n^3-12n^2+20n+110 = O(n^3)</math>
Занемарујемо чланове нижег реда. Можемо да кажемо да је:
:<math>O(\log {n}) \le O(\sqrt{n}) \le O(n) \le O(n \log {n}) \le O(n^2) \le O(n^3) \le O(2^n)</math>
Ово нам пружа начин да лакше поредимо различите алгоритме. За сортирање <math>n</math> елемената уметањем (insertion sort), потребно је реда величине <math>O(n^2)</math> корака. За сортирање спајањем (merge sort) потребно је <math>O(n \log {n})</math> корака. Тако, ако је скуп улазних података довољно велик, сортирање спајањем је брже од сортирања уметањем.
Генерално пишемо да важи:
:<math>f(n) = O(g(n))</math>
када је задовољено:
:<math>\exists c>0, \exists n_0> 0, \forall n\ge n_{0}: 0\le f(n)\le c\cdot g(n).</math>
Ово значи да <math>f(n) = O(g(n))</math> важи ако и само ако постоје константе <math>c</math> и <math>n_0</math> веће од нуле, тако да за сваки <math>n>n_0</math>, <math>f(n)</math> функција је позитивна и мања или једнака <math>c g(n)</math>.
Приметимо да знак једнакости који се користи у горњем запису, описује релацију између <math>f(n)</math> и <math>g(n)</math> , а не истинску еквивалентност. У светлу тога, неки дефинишу велико О у терминима скупова, тако да је:
:<math>f(n)\in O(g(n))</math>
када је:
:<math>f(n)\in \{f(n) : \exists c>0, \exists n_0> 0, \forall n\ge n_0: 0\le f(n)\le c\cdot g(n)\}.</math>
Велико O нотација је само горња граница – супремум; оба следећа исказа су тачна:
:<math>n^3 = O(n^4)</math>:<math>n^4 = O(n^4)</math>
Ако узмемо да знак једнакости означава еквиваленцију, добићемо јако чудан резултат, тј. да је:
:<math>n^3 = n^4</math>
што је очигледна бесмислица. Зато је дефиниција на бази теорије скупова згодна. Забуна може да се избегне тиме што ћете знак једнакости интерпретирати као једносмеран тј.:
:<math>n^3 = O(n^4)</math>
не имплицира да важи и:
:<math>O(n^4) = n^3</math>
Увек држите О на десној страни знака једнакости.
2 Велико омега
Понекад нам није довољно да одредимо само горњу границу времена извршења неке функције. Велико омега нам даје доњу границу – инфинум. Генерално, кажемо да је:
:<math>f(n) = \Omega(g(n))</math>
када важи:
:<math>\exists c>0, \exists n_0> 0, \forall n\ge n_{0}: 0\le c\cdot g(n)\le f(n).</math>
тј. <math>f(n) = \Omega(g(n))</math> ако и само ако постоје константе c и n0 такве да је за свако n>n0, f(n) позитивна и већа или једнака cg(n).
Тако, на пример, можемо да тврдимо да је:
:<math>n^2-2n = \Omega(n^2)</math>, (c=1/2, n0=4) или
:<math>n^2-2n = \Omega(n)</math>, (c=1, n0=3),
али не можемо да је
:<math>n^2-2n = \Omega(n^3).</math>
3 Велико тета
Када је дата функција истовремено и O(g(n)) и Ω(g(n)), кажемо да је Θ(g(n)), и тада имамо тесне границе функције. Функција f(n) је Θ(g(n)) када важи:
:<math>\exists c_1>0, \exists c_2>0, \exists n_0> 0, \forall n\ge n_0 : 0\le c_1\cdot g(n)\le f(n)\le c_2\cdot g(n),</math>
Али у већини случајева када покушавамо да утврдимо да је задата функција <math>f(n) = \Theta(g(n))</math>, уместо да користимо горњу дефиницију, показујемо да је она истовремено и O(g(n)) и Ω(g(n)).
4 Мало о и омега
Када асимптотске границе нису тесне, то можемо да изразимо тако што кажемо да је <math>f(n) = o(g(n))</math> или <math>f(n) = \omega(g(n)).</math>.
Дефинише се:
:f(n) је o(g(n)) акко <math>\forall c>0, \exists n_0> 0, \forall n\ge n_0: 0\le f(n) < c\cdot g(n)</math> и
:f(n) је ω(g(n)) акко <math>\forall c>0, \exists n_0> 0, \forall n\ge n_0: 0\le c\cdot g(n) < f(n).</math>
Приметимо да је функција f у o(g(n)) када за сваки коефицијент g, g на крају постаје већа од f, док је за O(g(n)) потребно да постоји један коефицијент за који g постаје најмање једнак f.
5 Анализа алгоритама: решавање диференцних једначина
За сортирање n елемената спајањем: <math>T(n) = 2*T(n/2) + c(n)</math>. Ово описује једну итерацију сортирања: простор проблема <math>n</math> се своди на две половине (<math>2*T(n/2)</math>), које се спајају по окончању свих рекурзивних позива (<math>c(n)</math>). Овај систем обележавања (нотација) је основа за анализу алгоритама, тако да треба што пре да се на њега навикнете.
Постоје теореме које можете да користите да би проценили време великог О за функцију чија се диференцна (рекурентна) једначина уклапа и одређени шаблон.
6 Главна теорема
Razmotrimo diferencnu jednačinu koja se uklapa u formulu:
:<math>T(n) = a T\left({\frac{n}{b\right) + O(n^k)</math>
зa ''a''≥ 1, ''b'' > 1 и ''k''≥ 0. Овде је a број рекурзивних позива за један позив функције, ''n'' је величина улаза, ''b'' је фактор за који се улаз смањује и ''k'' је полиномијални ред операције која се појављује сваки пут када се позове функција (осим за базне случајеве). На пример, код алгоритма сортирања спајањем, који ћемо покрити касније, имамо да је
:<math>T(n) = 2 T\left({\frac{n}{2\right) + O(n)</math>
зато што се два потпроблема позивају (решавају) за сваку итерацију случаја који није базни и величина вектора се сваки пут дели на пола. <math>O(n)</math> је на крају „победнички“ део ове поделе и победнички алгоритам: он троши линеарно време за спајање резултата два рекурзивна позива у један коначни резултат.
Ако замислимо рекурзивне позиве ''T'' као формирање стабла, постоје три могућа случаја у којима може да се утврди где се већина времена извршења алгоритма троши („већина“ у смислу који се односи на његово асимптотско понашање):
# стабло може да буде разгранато при врху и тада се већина времена се троши за време позива близу корена;
# стабло може да буде уравнотежено, када је утрошак времена равномерно распоређен;
# стабло може да буде разгранато при дну, када се већина времена троши на позиве близу листова.
У зависности од тога у ком се од три наведена статуса стабло налази, ''T'' ће имати другачију сложеност:
Главна теорема
Дато <math>T(n) = a T\left({\frac{n}{b\right) + O(n^k)</math> for ''a''≥ 1, ''b'' > 1 and ''k''≥ 0:
* Ако је <math>a < b^k</math>, онда <math>T(n) = O(n^k)\ </math> (разгранато при врху)
* Ако је <math>a = b^k</math>, онда <math>T(n) = O(n^k\cdot \log n)</math> (уравнотежено)
* Ако је <math>a > b^k</math>, онда <math>T(n) = O(n^{\log_b a})</math> (разгранато при дну)
За горњи случај сортирања спајањем
:<math>T(n) = 2 T\left({\frac{n}{2\right) + O(n)</math>
имамо да је
:<math>a=2, b=2, k=1\implies b^k = 2</math>
из чега следи да је <math>a = b^k</math>, што чини да је стабло уравнотежено. Према главној теореми сложеност сортирања спајањем је
:<math>T(n) = O(n^1\log n) = O(n \log n)</math>.


LaTeX/Слова

Слова су комплексна тема. За уобичајена документа, само Породице слова, Наглашавање текста, и Кодирање слова су заиста неопходни. Остали делови су кориснији макро писцима или за веома специфичне потребе.
1 Увод
Дигитална слова имају дугачку и запетљану историју. Погледај Адобе метрику слова за више детаља.
Оригинално TeX је замишљен да користи сопствен систем слова, MetaFont, дизајниран од стране Д. Кнута. Стандардна породица слова TeX и пријатеља се зове Computer Modern. Ова слова високог квалитета су скалабилна, и имају велики распон штампарских фино подешавајућих могућности.
Стандардни tex компајлери ће дозволити да користите друга слова. Постоји много различитих типова слова, као што су ПостСкрипт Тип1/Тип3 слова и битмап слова. Тип1 су контурна слова (векторска графика) која се често користе од стране pdftex. Битмап слова су растер графике, и често веома лошег квалитета1, што се може лако видети приликом зумирања или штампања документа. Тип3 је надскуп Типа1 и има више функција из Постскрипта, као што је уграђивање растерске графике. У TeX свету, Тип3 се често користе за уграђивање битмап слова.
треба се приметити да се слова генеришу првог пута када су потребна, отуда дуго време компилације.
Ипак, MetaFont је интерно поприлично комплексан систем слова, и најпопуларнији системи слова до сада су ТруТајп слова (ttf) и Опентајп слова (otf). са модерним TeX компајлерима као што су xetex и luatex могуће је могуће је искористити таква слова у LaTeX документима. Ако желите/морате да се држите стандардних компајлера, већ поменуте врсте слова се морају прво претворити и ставити на располагање LaTeX-у (''нпр.'' претворени у Тип1 слова). Секција спољни линкови испод има неке корисне ресурсе.
У LaTeX-у, постоје многи начини за спецификацију и контролу слова. То је веома сложено питање у типографији.
2 Породице слова
Постоје многе породице слова нпр. Computer Modern, Times, Arial и Courier. ове породице се могу груписати у три главне категорије: римска (rm) или сериф, санс сериф (sf) и моноспејс (tt) (погледај Slogovnе fontovе за више детаља). Свака породица слова долази са почетним дизајном који потпада у једну од ових категорија; ипак, оне су заменљиве међу собом. Computer Modern Roman је подразумевана породица слова за LaTeX. Слова у свакој породици такође имају различита својства (величину, облик, тежину, итд.). Породице су замишљене да буду константне, тако да се веома обесхрабрује промена слова појединачно већ промена целе породице.
Три породице су дефинисане од стране својих варијабли:
***
Стандардна породица је садржана у вариабли, и подразумева се да има једну од три већ поменуте варијабле као вредност. Стандардна је дефинисана (у преамбули) као следећи задатак:
Ово ће окренути цео део документа користећи подразумевана слова на подразумевани санс сериф, који је Computer Modern Sans Serif ако нисте променили подразумевана слова.
Промена породице слова обично ради у два корака:
# Прва одређује која породицу желите да промените (rm, sf или tt).
# Друга одређује нову подразумевану породицу ако то није rm.
Математичка слова су много комплекснији случај. Слова могу да дођу у пакету који ће се побринути за дефинисање све три породице плус математичких слова. Можете урадити и сами, и у том случају не морате да учитате никакав пакет.
Испод је пример који показује како променити специфичну породицу.
Три уобичајене породичне варијабле слова и варијабла се не требају мешати са својим припадајућим променама:
****
3 Доступна LaTeX слова Узето са
Да би изабрали слова која вам се свиђају, молимо вас посетите . Овде су неки чести примери.
Испод су нека слова која су подразумевано инсталирана.
3.0.1 Сериф слова
Скраћеница, Име слова
cmr, Computer Modern Roman (подразумевани)
lmr, Latin Modern Roman
pbk, Bookman
bch, Charter
pnc, New Century Schoolbook
ppl, Palatino
ptm, Times
3.0.2 Санс сериф слова
Скраћеница, Име слова
cmss, Computer Modern Sans Serif (подразумевани)
lmss, Latin Modern Sans Serif
pag, Avant Garde
phv, Helvetica
3.0.3 Слова писаће машине
Скраћеница, Име слова
cmtt, Computer Modern Typewriter (подразумевани)
lmtt, Latin Modern
pcr, Courier
Штавише, (BitStream Vera Mono) и слова су дизанирана да изгледају добро када се користе зајеедно са Computer Modern serif словима.
\usepackage[scaled=0.85]{beramono}
3.0.4 Курзивна слова
Пошто LaTeX нема генеричну породичну групу за курзивна слова, ова слова се обично додељују римској породици.
Скраћеница, Име слова
pzc, Zapf Chancery
3.0.5 Слова математичких формула
Скраћеница, Име слова
cmm, Computer Modern (math italic)
cmsy, Computer Modern (math symbols)
zplm, Palatino (math)
4 Наглашавање текста
Да бисте дали акценат једном речју или фрази, најпростији начин је да користите команду, која често искоси текст. Курзив текст може бити наведен експлицитно са .
Обрати пажњу да је команда динамична: ако нагласите реч која је већ у наглашеној реченици, она ће бити враћена у усправно слово.
Текст може бити наглашен у већој мери уз помоћ подебљања, посебно за кључне речи које читалац можда жели да пронађе када чита текст. Пошто се подебљан текст обично чита пре било ког текста у параграфу или чак на страни, треба га користити умерено. Такође се може користити уместо курзивног текста када се користи сан-сериф писмо да обезбеди већи контраст са ненаглашеним текстом. Подебљан текст се може генерисати са командом.
5 Кодирање слова
''Симбол'' је секвенца бајтова, и не треба се мешати са својим представљањем, ''знаком'', који представља оно што читалац види. Зато симбол 'а' има различиту репрезентацију пратечи искоришћена слова, на пример усправна верзија, курзивна верзија, различите ширине и висине, и тако даље.
При компилацији, tex ће морати да изабере прави знак слова за сваки симбол. Ово се назива ''кодирање слова''.
Уобичајено LaTeX кодирање слова је ОТ1, кодирање оригиналних Computer Modern TeX текст слова. Садржи само 128 симбола, многи из ASCII-а, али изостављајући неке друге и укључујући велики број који нису ASCII. Када су потребни акцентовани симболи, TeX их креира тако што комбинује нормалне симболе са нагласком. Док резултујући излаз изгледа савршено, овај приступ има разлоге за опрез.
* Зауставља аутоматску функцију за растављање од рада у унитрашњости речи које садрже наглашене симболе.
* Потрага за речима са нагласком у ПДФ-у неће успети.
* Издвајање ('нпр.' копирати залепити) прегласа 'Ä' преко ПДФ-овог читача у стварности издваја 2 симбола ''.
* Поред тога, нека литинична слова се немогу направити комбинацијом нормалних симбола са нагласком, не рећи ништа о не латиничним алфабетима, као штос су Грчки или Ћирилични.
Да би се превазишли ови недостаци, неколико 8-битних слова, сличних CM-у су креирана. ''Extended Cork'' (EC) слова у T1 кодирању садрже слова и знакове интерпукције за ''већину Европских језика'' базираних на латиници. LH сет слова садрзи слова потребна за сређивање документа у језику користећи Ћирилицу. Због великог броја Ћириличних знакова, они су распоређени у четири кодирања слова —T2A, T2B, T2C, and X2. CB пакет садржи слова у LGR кодирању за композиције Грчког текста. Коришћењем ових слова можете поправити/омогућити писање са цртицом у не-енглеским документима. Још једна предност коришћења нових слова сличних CM-у је да она омогућују слова свих CM породица у свим ширинама, облицима, и оптичко скалираним величинама слова.
Све ово није могуће са ''OT1''; то је разлог због којег би желели да промените кодирање слова вашег документа.
Имајте на уму да ће промена кодирања слова имати неке захтеве над словима која се користе. Стандардна Computer Modern слова не подржавају T1. требаће вам Computer Modern Super или Latin Modern, који су налик на Computer Modern слова са T1 подршком. ако немате ниједан од ових, веома је често (у зависности од ваше TeX инсталације) да tex изабере Type3 слова као што су Type3 EC, што су битмап слова. Битмап слова изгледају поприлично ружно када се зумирају или штампају.
пакет говори LaTeX-у које кодирање слова да користи. кодирање слова се поставља са:
где је кодирање фонта. могуће је учитати неколико кодирања истовремено.
Не постоји ништа за мењање у вашем документу за коришћење CM Super слова (под претпоставком да су инсталирана), она ће се аутоматски учитати ако користите T1 кодирање. За lmodern, требаће вам да учитате пакет после што T1 кодирање је постављено:
Пакет (готово европски) је застарео. Он је пружао нека заобилазна решења за писање са цртицом речи са посебним симболима. Ови нису више неопходни са словима као што су lmodern. коришћење ae пакета доводи до проблема кодирања текста у ПДФ фајловима генерисаних преко pdflatex (нпр. екстракција текста и претраживање), поред топографских проблема.
6 Стилови слова
Свака породица има своје карактеристике слова (као што су курзивна и подебљана), такође позната као стилови слова, или својства слова.
Стилови слова се обично имплеметирају са различитим фајловима слова. Тако да је могуће да се направи нова породица слова тако што се наведу стилови слова различитих породица слова.
6.1 Облици
У следећој табели су наведене команде које ће вам бити потребне да приступите типичним облицима слова:
LaTeX команда, Еквивалентно са, Излазни стил, Напомене
document font family, Ово су подразумевана или нормална слова.
emphasis, Типично курзивна. Употреба emph{} унутар курзивног текста уклања курзив текст на наглашеном тексту.
roman font family
sans serif font family
teletypefont family, Ово је фиксна-ширина или момоспејс слова.
upright shape, Исто као и нормално писмо.
italic shape
slanted shape, Искривљена верзија нормалног писма (слично са, али мало другачије од, курзивног текста).
Small Capitals
uppercase (all caps), Такође . Мада, постоје нека упозорења; види .
bold
medium weight, Слова тежине између нормалног и подебљаног.
light, Слова лакша него нормална. Није подржано од стране свих писама.
Команде у колони два нису сасвим еквивалентне komandama у колони један: Оне не исправљају размак након што се изабрани стил слова не заврши. Команде у колони један се стога у уопштеном случају препоручују.
можда сте приметили да нема подвућеног текста. Ово је зато што је подвлачење не препоручљиво из топографских разлога (повлачи текст на доле). Требало би да користите ''emph'' уместо. Међутим подвлачење текста омогућава користан добар облик наглашавања током процеса уређивања, на пример да се скрене пажња на промене. иако је подвлачење доступно путем команде, текст подвучен на овај начин се неће правилно раздвајати. Ова фунционалност се мора додати са (истицање на подвлачењу) пакетом. Задените у вашу преамбулу. По нормали, ово земењује команду са подвученим а не са курзивним стилом. Мало је вероватно да је ово жељени ефекат, тако да је боље да се заустави од преузимања и једноставно позове подвлачеење команда када је потребно.
* Да би се вратило уобичајено форматирање, додати одма након што окружење почне. Алтернативно, користите .
* За подвлачење, користите заједно са ..
* Да бисте додали таласасто подвлачење, додајте заједно са ..
* За избрисано (прецртано), користити заједно са ..
* За косу црту преко сваког индивидуалног симбола заједно са .
Неки стилови слова нису компатиблини једни с другим. Али, неки екстра пакети пупуниће овај недостатак.
За подебљана мала, велика слова, можда ћете желети да користите:
6.2 Димензионисање текста
Да бисте применили различите величине слова, само пратите команде у овој табели:
Команда, Излаз
пример текста
пример текста
пример текста
пример текста
пример текста
пример текста
пример текста
пример текста
пример текста
пример текста
Ове команде мењају величину Унутар датог обима, тако, на пример ће променити величину само , и нема утицаја на слова у остатку документа. Радиће за већину делова текста.
Ове команде се не могу користити у математичком моду. ипак, део формуле се може подесити у различиту величину коришћењем \mbox команде која садржи команду величине.
нова величина ступа на снагу одмах након команде величине; ако цео пасус или јединица је постављена у одређеној величини, команда величине би требала да садржи и празну линију или која ограничава јединицу.
Уобичајена величина за је 10 тачки (опција), али се може разликовати за неке стилове документа и њихове опције. Стварна величина произведена од стране ових команди такође зависи од стила документа и, у неким стиловима, више од једне од ових величинских команди може произвести исту стварну величину.
Уочити да дефиниције за величине слова су подстављене од стране класе документа. У зависности од стила документа стварна величина слова се може разликовати од горе наведеног. И нема свака класа документа јединствене величине за свих 10 величинских команди.
+ Апсолутне тачкасте величине, величина, стандардне класе (изузев ''косих''), beamer, AMS класе, ''memoir'', ''коса''
[10pt], [11pt], [12pt], [10pt], [11pt], [12pt]
\tiny, 5, 6, 6, 6, 7, 8, 13.82
\scriptsize, 7, 8, 8, 7, 8, 9, 16.59
\footnotesize, 8, 9, 10, 8, 9, 10, 16.59
\small, 9, 10, 10.95, 9, 10, 10.95, 16.59
\normalsize, 10, 10.95, 12, 10, 10.95, 12, 19.907
\large, 12, 12, 14.4, 10.95, 12, 14.4, 23.89
\Large, 14.4, 14.4, 17.28, 12, 14.4, 17.28, 28.66
\LARGE, 17.28, 17.28, 20.74, 14.4, 17.28, 20.74, 34.4
\huge, 20.74, 20.74, 24.88, 17.28, 20.74, 24.88, 41.28
\Huge, 24.88, 24.88, 24.88, 20.74, 24.88, 24.88, 41.28
Као техничка напомена, тачке у TeX прате стандардну америчку величину тачака у којој 1 pt је приближно 0.35136 mm. Стандардна величина тачке која се користи у већини модерних компјутерских програма (позната као ''десктоп објављивајућа тачка'' или ''ПостСкрипт тачка'') има 1 pt једнак око 0.3527 mm док је стандардна европска величина тачака (позната као ''Дидот тачка'') имала 1 pt једнаку око 0.37597151 mm.
7 Локални избор слова
можете променити слова за специфичан део текста. Постоје четири својства слова која можете променити.
;: Кодирање слова, као што су OT1 (TeX уобичајено) или T1 (повећана подршка симбола, боља ПДФ подршка, широко коришћен).
;: Породица слова.
;: Серија: l=благо, m=средње, b=подебљано, bx=веома подебљано.
;: Облик: it=курзивно, n=нормално, sl=косо, sc=мала, велика слова.
команда је обавезна, иначе слова се неће променити. препоручује се да се команда приложи у групи да би се чисто вратила претходна селекција слова када је пожељно.
Можете користити све ове команде у низу:
Стандардне вредности се чувају у , , и . Подешавање назад на уобичајена својства слова може бити урађено са
За краће, можете користити команду.
8 Произвољне величине слова
... команде су често довољне за већину садржаја. Ово су међутим, фиксне величине. У већини документиних процесора, обично можете бирати било коју величину слова. Ово је зато што симболи се стварно увећавају. Ако обично изгледа тачно за средње величине, изгледаће чудно на екстремним вредностима због неизбаланциране дебљине. У TeX-у могуће је мењати увећање свега, али се веома одвраћује од тога због већ наведеног разлога. Промена величине слова се врши променом датотеке слова. Да, постоји датотека за сваку величину: cmr10 за Computer Modern римско 10pt, cmr12 за Computer Modern римско 12pt, итд. Ово обезбеђује да су симболи правилно избалансирани и да остају читљиви на свим дефинисаним величинама.
можете изабрати посебну величину слова са командом. Пример:
Ако користите стандардно Computer Modern кодирање слова, можете добити следећу поруку:
LaTeX Font Warning: Font shape `OT1/cmr/m/n' in size <142.26378> not available
(Font) size <24.88> substituted on input line 103.
У овом случају приметићете да је величина слова по стандарду ограничена на скуп фиксних величина као што је горе наведено. Можете користити fix-cm или type1cm пакете да би дозволили computer modern словима да се скалирају до произвољних вредности.
9 Проналажење слова
Можете пронаћи одгромад директоријум слова заједно са примерима и конфигурацијама на .
10 Слова за српски језик
У српском језику се ћириличка слова ''б'', ''г'', ''д'', ''п'' и ''т'' у курзиву разликују од слова у рецимо руском језику. Подразумевана слова у LaTeX-у не подржавају те облике слова.
Пакет cmsrb је модификована верзија подразумеваних Computer Modern слова која садржи исправна слова за српски језик.
Скраћеница, Име слова
cmsrbr, Computer Modern Serbian Roman
cmsrbs, Computer Modern Serbian Sans Serif
cmsrbt, Computer Modern Serbian Typewriter
Довољно је да убацимо кôд како би смо добили Computer Modern слова за српски језик.
11 Коришћење произвољних системских слова
Ако користите XeTeX или LuaTeX машину и пакет, моћи ћете да користите било која слова инсталирана у систему без напора. XeTeX такође дозвољава коришћење OpenType технологије модерних слова као специфизирање алтернативних знакова и оптичких величинских варијанти. XeTeX такође користи Unicode по нормали, што може бити од помоћи у питањима везаним за слова.
да бисте користили слова, довољно је да покренете пакет и подесите слова:
Затим саставити документ са xelatex или lualatex. Имајте на уму да можете генерисати само пдф. датотеке, и да вам је потребна довољно нова TeX дистрибуција (TeX Live 2009 треба да ради за XeTeX и Tex Live 2010 за LuaTeX). Такође ''неби'' требали да учитате или пакете. Уместо тога проверите да је ваш документ кодиран као UTF-8 и учитајте , који ће се побринути за кодирање слова. Да би ваш документ подржавао и pdflatex и xelatex/lualatex можете користити / макро из / пакета. На пример за xelatex
12 ПДФ Слова и својства
ПДФ документи имају способност да уграђују датотеке слова. То их чини преносивим, отуда назив ''Преносиви документ формати''.
Многи ПДФ читачи a имају ''Опционе'' функције унесене у списак играђених слова и документ метаподатака.
Многи Јуникс системи користе ''poppler'' сет алата који користи pdfinfo унесе у списак ПДФ метаподатке, и pdffonts да унесе у списак изграђених слова.
13 Корисни сајтови
*
*
*
*
* ''"За једнократне пројекте, можете хватати пречице са инсталацијом слова'' (т.ј. fontinst) ''и завршити са лакшим за управљање скупом датотека и чистијом TEX инсталацијом. Овај чланак показује како и зашто"''
13.1 Трутајп (ттф) слова
** ( / )
**** (за MikTeX)


LaTeX/Инсталација додатних пакета

Додатне функције за LaTeX се називају пакети. Десетине њих су унапред инсталирани са LaTeX-ом и могу се користити у вашим документима одмах. Сви би требало да су сачувани у подиректоријумима texmf/tex/latex названим по сваком пакету. Назив директоријума "texmf" значи “TEX и METAFONT”. Да би сазнали који други пакети су доступни и шта они раде, требало би да користите која садржи линк до свеобухватног каталога Грејхема Вилиамса за пакете.
Пакет је датотека или колекција датотека који садрже додатне LaTeX команде и програмирање које додају нове функције стилизовања или модификују оне које већ постоје. Постоје два основна типа датотеки: класне датотеке са .cls екстензијом, и датотеке стила са .sty екстензијом. Могу постојати и помоћне датотеке. Када покушате да слажете текст документа коме је потребан пакет који није инсталиран на вашем систему, LaTeX ће вас упозорити са поруком грешке да тај пакет недостаје. Можете преузимати ажурирања пакета које већ поседујете (оне који су инсталирани са вашом верзијом LaTeX-а као и оне које сте ви додали). Не постоји ограничење броја пакета које можете имати инсталиране на вашем рачунару (ако имате довољно простора на диску!), али постоји конфигурацијско ограничење броја који може бити коришћен унутар било ког једног LaTeX документа истовремено, мада то зависи од тога колики су пакети понаособ. У пракси нема никаквих проблема да имате и неколико десетина активних пакета.
Већина LaTeX инсталација долази са великим скупом пре-инсталираних пакета стила, тако да можете да користите менаџер пакета TeX дистрибуције или можете да користите овај који је већ на вашем систему, да управљате пакетима. Погледајте аутоматску инсталацију. Велики број пакета стилова је доступан на интернету. Главно место где можете да гледате пакете стилова на интернету је . Када сте идентификовали пакет који вам је потребан и који није у вашој дистрибуцији, користите индексе на било ком CTAN серверу да нађете пакет који вам је потребан и директоријум са ког он може бити преузет. Погледајте ручну инсталацију.
1 Аутоматска инсталација
Ако на оперативном систему са менаџером пакета или гранама превожења, можете често наћи пакете у складиштима.
Са MikTeX-ом постоји пакет менаџер који вам дозвољава да појединачно изаберете пакет који желите. Као прикладна опција, при компилацији датотеке која захтева не-инсталиране датотеке, MikTeX ће аутоматски изазвати инсталацију оних који недостају.
Са TeX Live, честа је појава да имате дистрибуцију упаковану у мало великих пакета. На пример, за инсталацију нечега везоног са интернационализацијом, можда ћете морати да инсталирате пакет попут texlive-lang.
Са ручно инсталираним TeX Live, користите tlmgr да би управљали пакетима појединачно.
tlmgr install <пакет1> <пакетe2> ...
tlmgr remove <пакет1> <пакет2> ...
Употреба tlmgr је покривена у поглављу о инсталацији.
Ако не можете да пронађете жељени пакет са било којом од претходно поменутих метода, погледајте ручну инсталацију.
2 Ручна инсталација
2.1 Преузимање пакета
Шта обично требате да тражите су две датотеке, једна се завршава са .dtx а друга са .ins. Прва представља DOCTeX датотеку, која комбинује програм пакета и своју документацију у једну датотеку. Друга представља инсталацијску рутину (много мања). Увек морате преузети обе датотеке. Ако две датотеке нису тамо, то значи једну од две ствари:
*''Или'' је пакет део много већег снопа који по нормали неби требало да ажурирате ако не промените LaTeXверзију LaTeX-а;
*''или'' је старији или релативно прости пакет написан од стране аутора који није користио .dtx датотеку.
Преузмите датотеке пакета на привремени директоријум. Често ће постојати readme.txt са кратким описом пакета. Наравно прочитајте ову датотеку прво.
2.2 Инсталација пакета
Постоје пет корака у инсталацији LaTeX пакета. (Ови кораци се такође могу користити на деловима компликованог пакета који сте сами написали; у овом случају, пређите одмах на корак 3.)
1. Извуците датотеке Покрените LaTeX на .ins датотеци. Ово значи да, отворите датотеку у вашем едитору и процесуирајте је као да је она LaTeX документ (који она јесте), или ако преферирате, напишите latex а затим .ins имедатотеке, у командном прозору у вашем привременом директоријуму. Ово ће извући све датотеке потребне из .dtx датотеке (ово је разлог због којег морате да имате обе датотеке присутне у привременом директоријуму). Запишите или одштампајте имена направљених датотека ако их има много (прочитајте лог фајл ако желите поново да видите њихова имена).
2. Створите документацију Покрените LaTeX на .dtx датотеци. Можда ћете морати да је покренете два или више пута, да би добили тачно упућивање (као и код било ког другог LaTeX документа). Ово ће створити .dvi датотеку документације објашњавајући за шта је пакет створен и како га користити. Ако више волите да направите PDF онда покрените pdfLaTeX. Ако сте такође створили и .idx, то значи да документ такође садржи и индекс. ако желите да се индекс правилно направи, пратите кораке у одељку индексирања. Понекад ћете видети да је .glo (речник) датотека произведена. Уместо тога покрените следећу команду:
makeindex -s gglo.ist -o name.gls name.glo
3. Инсталирајте датотеке Док се документација штампа, помери или копирај датотеке пакета из вашег привременог директоријума на права места у вашој локалној TeX инсталационој грани директоријума. Пакети инсталирани ручно би требало увек бити постављени у вашу "локалну" директоријску грану, а''не'' у директоријску грану која садржи све раније инсталиране пакете. Ово се ради ''а)''да се спречи ваш пакет од случајног преписивања датотека унутар главних TeX директоријума; и ''б)'' да би се избегло преписивање ваших новонасталих датотека када следећи пут ажурирате вашу верзију TeX-а.
За TDS(TeX структура директоријума)-систем правилника, ваша "локална инсталациона грана директоријума" је фасцикла заједно са њеним под фасциклама. Крајња фасцикла би вероватно требало да се зове texmf-local/ или texmf/. Њена локација зависи од вашег система:
:* MacTeX: Users/''username''/Library/texmf/.
:* Системи налик на јуникс: Обично ~/texmf/.
:* MikTeX: ваша локална директоријумска грана може бити било која фасцикла коју желите, докле год је региструјете као корисничко управљан texmf директоријум (погледајте )
"Право место" понекад изазива конфузију, посебно ако је ваша TeX инсталација страра и није у складу са TeX структуром директоријума(TDS). за правилне TDS системе, "право место" за LaTeX .sty датотеку је одговарајуће назван поддиректоријум од texmf/tex/latex/. "Одговарајуће назван" значи назван са смислом и значењем (и кратким називом). За пакет као paralist, на пример, ја бих директоријум назвао texmf/tex/latex/paralist.
Често постоји само .sty датотека за померање, али у случају комплексних пакета може их бити више, и оне можда припадају различитим локацијама. На пример, нови BibTeX пакети или пакети слова ће типично имати неколико пакета за инсталацију. Ово је разлог због којег је добра идеја креирати поддиректоријум за за пакете а не натрпати датотеке на гомилу заједно са другим невезаним стварима. Ако постоје конфигурацијске или друге датотеке, прочитајте документацију да откријете да ли постоји специјална или приоритетна локација да их померите.
+Где ставити датотеке из пакета
Тип, Директоријум (под texmf/ или texmf-local/), Опис
.afm, fonts/afm/''foundry''/''typeface'', Адоби метрика слова за Type 1 слова
.bib, bibtex/bib/''bibliography'', BibTeX библиографија
.bst, bibtex/bst/''packagename'', BibTeX стил
.cls, tex/latex/base, датотека класе документ
.dvi, doc, документација пакета
.enc, fonts/enc, Кодирање слова
.fd, tex/latex/mfnfss, Датотеке дефиниције слова за METAFONT слова
.fd, tex/latex/psnfss, Датотеке дефиниције слова за PostScript Type 1 слова
.map, fonts/map, Датотеке мапирања слова
.mf, fonts/source/public/''typeface'', METAFONT контура
.pdf, doc, документација пакета
.pfb, fonts/type1/''foundry''/''typeface'', PostScript Type 1 контура
.sty, tex/latex/''packagename'', Датотека стила: нормални садржај пакета
.tex, doc, TeX извор за документацију пакета
.tex, tex/plain/''packagename'', Обичне TeX макро датотеке
.tfm, fonts/tfm/''foundry''/''typeface'', TeX метрика слова за METAFONT и Type 1 слова
.ttf, fonts/truetype/''foundry''/''typeface'', TrueType слова
.vf, fonts/vf/''foundry''/''typeface'', TeX виртуелна слова
others, tex/latex/''packagename'', други типови датотека сем ако нису инструковане другачије
За вићину слова на CTAN-у, ''foundry'' је public.
4. Ажирирајте ваш индекс Коначно, покрените ваш TeX програм индексирања да би ажурирали базу података пакета. Овај програм долази заједно са сваком модерном верзијом TeX-а и има разна имена у зависности од LaTeX дистрибуције коју користите. (Прочитајте документацију која долази са вашом инсталацијом да би сазнали које је то име, или консултујте ):
:* teTeX, TeX Live, fpTeX: texhash:* web2c: mktexlsr:* MacTeX: MacTeX сам ово ради за вас.
:* MikTeX: initexmf --update-fndb (или користите GUI)
:* MiKTeX 2.7 или касније верзије, инсталиране на виндоус XP и виндоус 7: Start -> All Programs -> MikTex -> Settings. У виндоус 8 користите кључну реч ''Settings'' и изаберите опцију ''Settings'' са MiKTex логом. У ''Settings'' менију изаберите први уметак и кликните на ''Refresh FNDB''-дугме (MikTex ће онда проверити директоријум програмских датотека и онда ће ажурирати листу базе података имена датотеки). Након тога само потврдите кликом на 'OK'.
5. Ажурирајте мапе слова Ако је ваш пакет инсталирао било која TrueType или Type 1 слова, морате да ажурирате датотеке за мапирање слова ''као допуну'' ажурирању индекса. Аутор ваг пакета би требало да је укључио .map датотеку за слова. Програм ажурирања мапе је често нека варијанта updmap, у зависности од ваше дистрибуције:
:* TeX Live и MacTeX: updmap --enable Map=''mapfile''.map (ако сте инсталирали датотеке на личној грани) или updmap-sys --enable Map=''mapfile''.map (ако сте инсталирали датотеке у директоријуму система).
:* MikTeX: Покрените initexmf --edit-config-file updmap, додајте ред "Map ''mapfile''.map датотеци која се отвори, затим покрените initexmf --mkmaps.
Погледајте .
Разлог зашто овај процес није био широко аутоматизован је да идаље постоје хиљаде инсталација које не одговарају TDS-у, као што су неки старији дељени јуниксови системи и неки мајкрософт виндоус системи, тако да нема начина за инсталациони програм да зна где да стави датотеке: ви морате ово да знате. Такође постоје сситеми где су власник, корисник, или инсталер одабрали да не прате препоручену TDS структуру директоријума, или ово није изводљиво из политичких или безбедоносних разлога (као што је систем дељења где корисник не може да пише заштићеном директоријуму). Разлог зашто постоји texmf-local директоријум (који се назива texmf.local на неким системима) је да обезбеди место за локалне модификације или лична ажурирања, посебно ако сте корисник на дељеном или управљаном систему (јуникс, линукс, ВМС, виндоус НТ/2000/XP, итд.) где можда нећете имати могучност писања главној TeX инсталацијској грани директоријума. Такође можете имати личан texmf поддиректоријум у вашем сопственом директоријуму пријављивања. Ваша инсталација мора бити конфигурисана да прво гледа у ове директоријуме, тако, да би било које ажурирање стандардних пакета било пронађено ту пре него у замењеним копијама у главној texmf грани. Све модерне TeX инсталације би требало ово да раде у сваком случају, ако оне то не раде, можете да уредите texmf/web2c/texmf.cnf сами.
3 Провера статуса пакета
Универзалан начин да се провери да лије датотека доступна TeX компајлерима је алатка командне линије kpsewhich.
$ kpsewhich tikz
/usr/local/texlive/2012/texmf-dist/tex/plain/pgf/frontendlayer/tikz.tex
kpsewhich ће само тражити датотеке, пакете неће тражитит. Она ће вам вратити пут до датотеке.
За више детаља о специфичном пакету користите алатку командне линије tlmgr (само за TeX Live):
tlmgr info <пакет>
Tlmgr има много више опција. Да се консултујете са документацијом:
tlmgr help
4 Документација пакета
Да бисте сазнали које команде пакет пружа (и самим тим како га користити), потребно је да прочитате документацију. У поддиректоријуму texmf/doc од ваше инсталације требало би да постоји директоријум пун .dvi фајлова, један за сваки пакет инсталиран. Ова локација је специфична за сваку дистрибуцију, али је се ''обично'' налази у:
Дистрибуција, Пут
MacTeX, /Library/TeX/Documentation/texmf-doc/latex
MiKTeX, %MIKTEX_DIR%\doc\latex
TeX Live, $TEXMFDIST/doc/latex
Генерално, ''већина'' ових пакета се налази у latex поддиректоријуму, иако се други пакети (као што су BibTeX и пакети слова) у другим поддиректоријумима у облику doc. Директоријуми документације имају исто име као и пакет (нпр. amsmath), који генерално садрже један или више битних докумената у разним форматима (dvi, txt, pdf, etc.). Документи генерално имају исто име као и пакет, али постоје и изузеци (на пример, документација за amsmath се налази на latex/amsmath/amsdoc.dvi). ако ваша инсталациона процедура није инсталирала документацију, DVI датотеке се могу преузети са CTAN-а. Пре коришћења документа, требало би да пажљиво прочитате документацију, посебно пододељак који се обично назива "User Interface", који описује команде које које пакет чини доступним. Не можете само да погађате и да се надате да ће радити: морате да прочитате и да сазнате.
Обично можете аутоматски отворити било коју документацију инсталираног пакета са ''texdoc'' командом:
texdoc <package-name>
5 Спољни ресурси
Најбољи начин да се траже LaTeX пакети је већ поменут .
Додатни ресурси са :
*** са систематски сортираним пакетима
* угледан на CTAN хијерархију фасцикли


Печени пас

Печени пас (''anjing panggang''), специјалитет из источне Индонезије и јужних Филипина.
1 Састојци
* мали до средњи пас
1.1 Маринада
* 1 шоља сирћета
* 3 кашике соли
* 1 бели лук, исецкан
* 20 малих љутих папричица
* 3 парадајза, испасирана
* 3 шоље сока од лимуна
2 Поступак
Пса заклати па ошурити, одрати, и уклонити изнутрице. Месо исећи на 12 до 16 великих комада. У сецкалици за храну помешати састојке за маринаду. Месо потопити у маринаду и оставити да одстоји бар 2 сата. Испећи на роштиљу.
За 12 порција.
en:Cookbook:Grilled Dog

Главна јела


LaTeX/Речник

Многи технички документи користе термине или акрониме који су непознати општој јавности. Честа је пракса да се дода речник да се таква документа начине приступачнијим.
пакет со може кориситти за прављење речника. Он подржава више речника, акронима, и симбола. Овај пакет замењује пакет и он се може користити уместо пакета. Корисници којима је потребно лакше решење требало би да размисле о томе да ручно кодирају уносе коришћењем описног окружења, или longtabu окружења омогућеног од стране пакета.
1 Почетак
Ставите и у вашу преамбулу (после ако постоји).
Онда дефинишите било који број и уноса речника и акронима у вашу преамбулу (препоручено) или пре прве праве употреба увашем документ.
Коначно додајте позив да пронађете листу речника унутар ваше структуре докумената.
Онда исправите ваше писање са макроима (и сличним стварима) да бисте истовремено унели ваш предефинисан текст и направили асоциони речник.
Процесуирање датотеке сада мора укључивати позив за makeglossaries за којим следи најмање једно даље позивање latex-а или pdflatex--а.
2 Употреба
Да бисте користили пакет, морате га посебно учитати:
ако желите да користите xindy (препоручено) за индексирање фразе, насупрот makeindex (по нормали), морате да прецизирате опцију:
Да би вам се речник појавио у вашем садржају, морате да прецизирате опцију:
Погледајте још и прилагођено име на дну ове стране.
Коначно, унесите следећу команду у преамбули вашег документа да бисте генерисали речник:
Било које везе у резултујућем речнику неће бити "реактивне" ако не учитате пакет ''после'' пакета.
Додатно, корисници који желе да искористе makeglossaries ће морати да имају Перл инсталиран — ово обично по нормали није присутно на мајкрософт виндоус платформама.
Ово речено, makeglossaries просто обезбеђује погодан интерфејс да makeindex и xindy и није од кључне важности.
3 Дефинисање уноса у речник
Да бисте користили унос из речника прво морате да га дефинишете.
Постоје неколико начина за дефинисање уноса, у зависности од тога шта дефинишете и како ће то што дефинишете бити употребљено.
Приметите да дефинисан унос ''неће'' неће бити укључен у штампани речник ''ако'' није коришћен у документу.
Ово вам омогућује да направите речник општих појмова само ставите у свим вашим документима.
4 Дефинисање термина
Да бисте дефинисали појам у речнику користите макро:
<ознака> је посебна ознака која се користи за идентификацију уноса у речнику, <settings> су парови раздвојени зарезом key=value који се користе за дефиницију уноса.
На пример, да бисте дефинисали рачунарски унос:
Пример изнад дефинише унос који има исту ознаку као и име уноса.
Ово није увек случај што ће и следећи унос показати:
Када дефинишете термине, морате да запамтите да ће њих сачувати или makeindex или xindy.
Док је xindy мало више свестан LaTeX-а, он ради тако што изоставља latex макрое и самим тим нетачно сортира пример изнад као nave.
makeindex се неће показати много боље, зато што не разуме TeX макрое, он ће интерпретирати реч онако како је дефинисана, стављајући је унутар класе симбола, пре речи које починњу са naa.
Зато је потребно проширити наш пример и прецизирати како ће се речи сортирати:
Такође можете прецизирати форме множине, ако се оне не промирају додавањем лсова “s” (научићемо како да их користимо у следећем делу):
Или, за акрониме:
Ово ће избегавати погрешне дугачке множине: Frame per Seconds.
До сада, уноси у речник су били дефинисани као листе кључних-вредности. Понекад, је опис много комплекснији од само једног параграфа. На пример, можда ћете пожелети да иамте више параграфа, детаљне листе, фигуре, табеле, итд. За талве речничке уносе користите команду longnewglossaryentry у којој опис прати листу кључних-вредности. РАчунарски унос онда изгледа овако:


Пролећна флора Србије

1 Садржај
; Пролећна флора
: Опште карактеристике пролећне флоре. Флора Србије.
; Биљке белих цветова
; Биљке жутих цветова
; Биљке ружичастих и црвених цветова
; Биљке плавих и љубичастих цветова
; Биљке зелених цветова
; Дрвеће и жбунови
; Систематски индекс пролећне флоре

Викикњиге:Полица са књигама за биологију


Алгоритми/"Похлепни" алгоритми

Код бектрекинг алгоритама које смо видели, наишли смо на алгоритме који су нашли тачку одлуке и затим вршили рекурзију преко свих опција из те тачке одлуке. Похлепан алгоритам, може да се посматра као бектрекинг алгоритам код кога је за сваку тачку одлуке „најбоља опција“ већ позната па може да се изабере без потребе за рекурзијом преко било које алтернативне опције.
Назив „похлепан“ потиче од чињенице да алгоритми доносе одлуке базиране на само једном критеријуму, а не на глобалној анализи која би узела у обзир ефекат те одлуке у будућим корацима. Као што ћемо видети, таква бектрекинг анализа ће бити непотребна у случају похлепниг алгоритама, тако да значење похлепан није у смислу узроковања нечег лошег ради кратковременског добитка.
За разлику од бектрекинг алгоритама, похлепни алгоритми не могу да се креирају за сваки проблем. Није сваки проблем решив користећи похлепне алгоритме. Ако посматрамо тражење решења оптимизационог проблема као пењање уз успон, похлепни алгоритми могу да се користе само за она брда код којих ће за сваку тачку најстрмији корак увек водити до врха.
Похлепни алгоритми су јако ефикасни и могу бити имплементирани на релативно једноставан начин. У великом броју случајева у O(n) сложености јер ће постојати само један избор за сваку тачку. Међутим, већина покушаја да се креира похлепан алгоритам пропадну уколико се најпре не демонстрира прециза доказ коректности алгоритма. Када похлепна стратегија не успе да оптималне резултате за све улазе, премо њој се односимо као према хеуристици, а не алгоритму. Хеуристике могу бити корисне када је брзина важнија од тачних резултата (на пример, када су прихватљиви „довољно добри“ резултати).
1 Проблем распоређивања догађаја
Први проблем који ћемо представити, који може да се реши употребом похлепног алгоритма је проблем распоређивања догађаја. Имамо скуп догађа који имају почетни и завршни тренутак, и треба да направимо подскуп ових догађаја такав да ни један догађај не преклапа са неким другим (да им се не преклапају времена извршавања), и да имамо максималан могући број догађаја у распореду.
Следи формална представа овог проблема:
''улаз: догађаји:'' скуп интервала <math>(s_i, f_i)</math> где је <math>s_i</math> почетни тренутак, а <math>f_i</math> завршни тренутак.
''Решење'': Скуп ''S''''Догађаја''.
''Ограничење'': Ни један догађај не сме да се преклопи са неким другим. Тј., за све интервале <math>i=(s_i, f_i), j=(s_j, f_j)</math> где је <math>s_i < s_j</math> важи <math>f_i\le s_j</math>.
''Циљ'': Максимизовати број распоређених догађаја, нпр., максимизовати величину скупа ''S''.
Najpre ćemo početi sa bektreking rešewem problema:
''// event-schedule -- "заказује" што више могуће не-конфликтних догађаја''
function event-schedule(''events'' array of ''s''[1..''n''], ''j''[1..''n'']): set
if ''n'' == 0: return <math>\emptyset</math> fi
if ''n'' == 1: return {''events''[1]} fi
let ''event'' := ''events''[1]
let ''S1'' := union(event-schedule(''events'' - set of conflicting events), ''event'')
let ''S2'' := event-schedule(''events'' - {''event''})
if ''S1''.size() >= ''S2''.size():
return ''S1''
else
return ''S2''
fi
end
Алгоритам одозго ће наћи највећи скуп непреклапајућих догађаја. Он игнорише детаље око рачунања скупа преклапајућих догађаја, али је потребно <math>O(n)</math> времена. Како алгоритам прави два рекурзивна позива самом себи, сваки са аргументом величине <math>n - 1</math>, и како уклањање преклапања захтева линеарно време, израз за време које је потребно за овај алгоритам је:
:<math>T(n) = 2\cdot T(n - 1) + O(n)</math>
Што је <math>O(2^{n})</math>.
Најбоље је претпоставити да уместо да бирамо само први елемент у низу, користимо неки други критеријум. Циљ је да изаберемо „прави“ елемент, тако да нам не буду потреба два рекурзивна позива. Најпре, размотримо похлепну стратегију бирања најкраћих догађаја док више не будемо могли да додајемо догађаје без преклапања. Идеја је да краћи догађаји имају мању шансу да се преклапају са осталим догађајима.
Постоје случајеви овакав начин бирања догађаја даје оптималне резултате. Међутим, за неке случајеве оваква стратегија је суб-оптимална:
На слици изнад, оптимално решење је да се изабере догађај А и С, уместо само В. Можда бе уместо да бирамо најкраћи догађај требало да бирамо догађај са најмањим бројем преклапања. Ова стратегија делује директније али не успева за овај сличај:
У случају одозго, можемо да максимизирамо број догађаја бирањем A. B, C, D и Е. Међутим, догађаји са најмањим бројем преклапања су 6, 2 и 7, 3. Али бирање једног од 6, 2 и једног од 7, 3 значи да не можемо да бирамо Б, C и D, што укључује три догађаја уместо само два.
2 Дијкстрин алгоритам најкраће путање
Са две трансформације (високог нивоа, псеудокод), Дијкстин алгоритам се може добити из много мање ефикасног бектрекинг алгоритма. Трик овде је доказати да трансформације одржавају коректност, али то је цео поглед у Дијкстрин алгоритам.
Како бисмо видели како ради Дијкстрин алггоритам најкраће путање, погледаћемо следећи пример:
Постоји почетни и крајњи чвор, са две путање између њих; једна путања има тежину 30 на првом скоку, а затим 10 на последњем скоку ка крајњем чвору, са укупном тежином 40. Друга путања има тежину 10 на првом скоку, 10 на другом скоку и 40 на последњем скоку, са укупном тежином 60.
Почетном чвору се додељује дистанца нула, тако да он може да буде на почетку реда најкраће дистанце, свим осталим чворовима је додељена дистанца бесконачни или неки велики број, нпр. 32767.
Ово чини да почетни чвор буде први тренутни чвор у реду.
У свакој итерацији, тренутни чвор је први чвор реда најкраће путање. Он гледа на све чворове припојене тренутно чвору.
За случај почетног чвора, у првој путањи наћи ће чвор са дистанцом 30, а у другој путањи, наћи ће чвор са дистанцом 10. Дистанца тренутног чвора, која је нула напочетку, се додаје дистанцама суседних чворова и дистанце од почетног чвора до сваког чвора се ажурирају, тако да ће чворови имати 30+0=30 у првојпутањи и 10+0=10 у другој путањи.
Што је важно, показивач на претходни атрибут за сваки чвор се такође ажурира, тако да ће сваки чвор да показује назад на тренутни чвор, што је почетни чвор за ова два чвора.
Приоритет сваког чвора се ажуира у реду приоритета користећи нову дистанцу.
Овим се завршава једна итерација. Тренутни чвор се уклања из реда пре него што се испитају његови суседни чворови.
У следећој итерацији, на почетку реда ће бити чвор у другој путањи, са дистанцом 10, и он има само један суседни чвор са дистанцом 10, и дистанца тог суседно чвора ће бити ажурирана са 32767 на 10 (дистанца тренутног чвора) +10 (дистанца од тренутног чвора)=20.
У следећој итерацији, чвор друге путање са тежином 20 ће бити испитан, и он има један суседни скок са тежином 40 до циљног чвора, и дистанца циљног чвора се ажурира од 32767 до 20+40=60. Приоритет циљног чвора је ажуриран.
У следећој итерацији, чвор из најкраће путање ће бити чвор из прве путање са дистанцом 30, и циљнии чвор још увек није уклоњен из реда. Он је такође суседан са циљним чвором са укупном дистанцом 30+10=40.
Како је 40 мање од 60, претходно израчунате дистанце циљног чвора, дистанца циљног чвора се ажурира на 40, а показивач на претходни чвор циљног чвора сада показује на чвор у првој путањи.
У коначној итерацији, чвор најкраће путање је циљни чвор и постоји петља.
Гледајући на показиваче на претходни чвор, почевши од циљног чвора, најкраћа путања се може добити као листа ка почетном чвору.
С обзиром на овај пример, која врста структуре података је потребна за чворове и алгоритам?
# author , copyright under GFDL
class Node :
def (self, label, distance = 32767 ):
# користи инициализатор дељење мапе
# , adjacency_distance_map = {} ):
self.label = label
self.adjacent = {} # ово је мапа растојања, са кључевима (чворовима), и вредностима растојања суседа
self.distance = distance # ово је ажурирано растојање од почетног чвора, коришћено као приоритет чвора
self.shortest_previous = None # ово је последње најкраће растојање суседног чвора
# логика је да последње додато растојање суседног чвора буде евидентирано, за било које растојање од истог тог додатог чвора
def add_adjacent(self, local_distance, node):
self.adjacent[node]=local_distance
print "adjacency to ", self.label, " of ", self.adjacent[node], " to ", \
node.label
def get_adjacent(self) :
return self.adjacent.iteritems()
def update_shortest( self, node):
new_distance = node.adjacent[self] + node.distance
#DEBUG
print "for node ", node.label, " updating ", self.label, \
" with distance ", node.distance , \
" and adjacent distance ", node.adjacent[self]
updated = False
# мапа растојања чвора даје растојање суседног чвора за овај чвор
# ново растојање за путању до овог (self)чвора је суседно растојање плус растојање другог чвора
if new_distance < self.distance :
# ако је најкраће растојање, онда евидентирати то растојање и поставити претходни чвор као тај чвор
self.distance = new_distance
self.shortest_previous= node
updated = True
return updated
MAX_IN_PQ = 100000
class PQ:
def (self , sign = -1 ):
self.q = [None ] * MAX_IN_PQ # make the array preallocated
self.sign = sign # a negative sign is a minimum priority queue
self.end = 1 # this is the next slot of the array (self.q) to be used ,
self.map = {}
def insert( self, priority, data):
self.q[self.end] = (priority, data)
# sift up after insert
p = self.end
self.end = self.end + 1
self.sift_up(p)
def sift_up(self, p):
# p је позиција тренутног чвора
# q[p][0] је приоритет, q[p][1] is the item or nodeје елемент или чвор
# док год постоји родитељ ( p >= 1) , приоритет родитеља је мањи од приоритета тренутног чвора
while p / 2 != 0 and self.q[p/2][0]*self.sign < self.q[p][0]*self.sign:
# заменити места родитељу и тренутном чвору, и поставити позицију тренутног чвора као позицију родитеља
tmp = self.q[p]
self.q[p] = self.q[p/2]
self.q[p/2] = tmp
self.map[self.q[p][1 = p
p = p/2
self.map[self.q[p][1 = p
return p
def remove_top(self):
if self.end == 1 :
return (-1, None)
(priority, node) = self.q[1]
# поставити крај хипа на врх хипа и шифтовати га доле до суседног хипа
# након што је врх хипа уклоњен. ово узима log2(N) време, где је N величина хипа.
self.q[1] = self.q[self.end-1]
self.end = self.end - 1
self.sift_down(1)
return (priority, node)
def sift_down(self, p):
while 1:
l = p * 2
# ако је позиција левог детеа већа од величине хипа,
# онда лево и десно дете не постоје
if ( l > self.end) :
break
r= l + 1
# изабрано дете треба да има највећи приоритет
t = l
if r < self.end and self.q[r][0]*self.sign > self.q[l][0]*self.sign :
t = r
print "checking for sift down of ", self.q[p][1].label, self.q[p][0], " vs child ", self.q[t][1].label, self.q[t][0]
# ако изабрани чвор са највећим приоритетом има већи приоритет од тренутног чвора
if self.q[t] [0] * self. sign > self.q [p] [0] * self.sign :
# заменити места тренутном чвору са тим чвором који је дете и ажурирати мапирање од чвора који је дете на његову нову позицију
tmp = self. q [ t ]
self. q [ t ] = self.q [ p ]
self. q [ p ] = tmp
self.map [ tmp [1 ] ] = p
p = t
else: break # обуставити замену места ако дете са највећим приоритетом има мањи приоритет од тренутног чвора
# након шифовања, ажурирати позицију тренутног чвора.
self.map [ self.q[p][1] ] = p
return p
def update_priority(self, priority, data ) :
p = self. map[ data ]
print "priority prior update", p, "for priority", priority, " previous priority", self.q[p][0]
if p is None :
return -1
self.q[p] = (priority, self.q[p][1])
p = self.sift_up(p)
p = self.sift_down(p)
print "updated ", self.q[p][1].label , p, "priority now ", self.q[p][0]
return p
class NoPathToTargetNode ( BaseException):
pass
def test_1() :
st = Node('start', 0)
p1a = Node('p1a')
p1b = Node('p1b')
p2a = Node('p2a')
p2b = Node('p2b')
p2c = Node('p2c')
p2d = Node('p2d')
targ = Node('target')
st.add_adjacent ( 30, p1a)
#st.add_adjacent ( 10, p2a)
st.add_adjacent ( 20, p2a)
#p1a.add_adjacent(10, targ)
p1a.add_adjacent(40, targ)
p1a.add_adjacent(10, p1b)
p1b.add_adjacent(10, targ)
# тестирање алтернативе
#p1b.add_adjacent(20, targ)
p2a.add_adjacent(10, p2b)
p2b.add_adjacent(5,p2c)
p2c.add_adjacent(5,p2d)
#p2d.add_adjacent(5,targ)
#бирање алтернативне путање
p2d.add_adjacent(15,targ)
pq = PQ()
# st.distance је 0, али друга имају почетно растојање 32767
pq.insert( st.distance, st)
pq.insert( p1a.distance, p1a)
pq.insert( p2a.distance, p2a)
pq.insert( p2b.distance, p2b)
pq.insert(targ.distance, targ)
pq.insert( p2c.distance, p2c)
pq.insert( p2d.distance, p2d)
pq.insert(p1b.distance, p1b)
node = None
while node != targ :
(pr, node ) = pq.remove_top()
#debug
print "node ", node.label, " removed from top "
if node is None:
print "target node not in queue"
raise
elif pr == 32767:
print "max distance encountered so no further nodes updated. No path to target node."
raise NoPathToTargetNode
# ажурирати растојање од почетног чвора користећи растојање овог чвора до свих суседних чворова, и ажурирати његов приоритет ако је
# краће растојање пронађено за суседни чвор ( .update_shortest(..) враћа true ).
# ово је похлепни део Дијаксртиновог алгоритма, увек похлепан за најкраћа растојања која користе ред са приоритетом.
for adj_node , dist in node.get_adjacent():
#debug
print "updating adjacency from ", node.label, " to ", adj_node.label
if adj_node.update_shortest( node ):
pq.update_priority( adj_node.distance, adj_node)
print "node and targ ", node, targ , node <> targ
print "length of path", targ.distance
print " shortest path"
#креирати обрнуту листу од циљног чвора, кроз најкараће путање чворова до почетног чвора
node = targ
path = []
while node <> None :
path.append(node)
node = node. shortest_previous
for node in reversed(path): # нова верзија итератора од list.reverse()
print node.label
if == "":
test_1()
3 Стабло минималне висине
Похлепно тражење минималне тежине грана; ово би се могло постићи сортирањем грана у листи у растућим тежинама. Два позната алгоритма су Примов алгоритам и Крускалов алгоритам. Крускал бира следећу минималну тежину гране, уз услов да не постоји циклус у резултирајућем и ажурираном графу. Примов алгоритам бира минималну грану уз услов да је само једна грана повезана са стаблом. За оба алгоритма, чини се да највише посла има у верификовању гране да ли одговара примарном услову. У Крукаловом алгоритму, претрага и техника ознаћавања би требало да се уради на грани која је кандидат. Ово ће резултирати, у претрази било којих повезаних већ означених грана, ако смо наишли на означену грану,онда се циклус формирао. У Примовом алгоритму, грана која је кандидат би се поредила са листом тренутно изабраних грана, што би могло бити укључено у број чворова у табели симбола и ако су оба краја чворова пронађена, онда је грана која је кандидат одбијена.


Биологија ћелије/Глава 2

Све живе ћелије имају ћелијску мембрану, цитоплазму и ћелијске органеле у којима се одигравају специфични ћелијски процеси. На основу степена сложености грађе ћелијске унутрашњости, ћелије се деле на ''прокариотске'' и ''еукариотске''.
0.1 Грађа прокариотске ћелије
Овај тип ћелија поседују бактерије. Ћелије имају једноставну грађу и веома су малих димензија. На површини ћелије налази се капсула, испод које се налази бактеријски зид. Обе ове структуре су изграђене од угљених хидрата и протеина. Ћелијска мембрана затвара унутрашњост ћелије у којој се налази цитоплазма у којој се налазе јони, мали молекули и протеини. Од цитолошких структура, у цитоплазми прокаиотске ћелије се налазе:
* (прокариотски) рибозоми,
* хромозомска ДНК у самом средишту ћелије
* плазмиди — кружни фрагменти ДНК ван хромозомске ДНК
* ћелијске инклузије
* друге структуре, попут гасних вакуола (омогућавају плутање у водној средини)
0.2 Грађа еукариотске ћелије
Еукариотске ћелије су веће од прокариотских у просеку 10-15 пута. На површини ћелија налази се ћелијска мембрана, која окружује цитоплазму. У цитоплазми еукариотске ћелије налазе се:
* (еукариотски) рибозоми
* цитоскелет
* центрозом (центриоле)
* једро са наследним материјалом, одвојено од цитоплазме једровим овојем од двоструке мембране
* ендоплазмин ретикулум
* Голџијев апарат
* вакуоле и/или лизозоми
* везикуле
* митохондрије
* пластиди