Викишколарац:Европа/Србија

Република Србија је парламентарна република у југоисточној Европи. Србија се граничи са Мађарском, Румунијом, Хрватском, Црном Гором, Северном Македонијом, Албанијом и Босном и Херцеговином. Србија има око 8.8 милиона становника. Главни град је Београд који је један од најстаријих и највећих градова у југоисточној Европи. Званични језик је Српски а званична валута је српски динар.
1 Географија
Србија се налази у јужном делу Панонске низије и центру Балканског полуострва. Већим делом захвата Балканско полуострво, а мањим Панонску низију. Панонска низија покрива северну трећину Србије. Централна Србија је углавном брдског рељефа а јужна Србија планинског рељефа. Србија обухвата 88.361 km². Највећи део територије Србије заузимају планине, а највиши врх је Ђеравица са висином од 2.656 m.
2 Историја
Срби су дошли на Балкан у великој сеоби народа током шестог и седмог века. Први пут их спомиње византијски цар Константин у 10.веку. Тада су насељавали територију садашње западне Србије, источне и централне Босне, Херцеговину, а на југу простор до реке Лима и планинског ланца Проклетије. На том простору живе и данас. У деветом веку примају хришћанство.
Доласком Немањића, у 12.веку, Србија је доживела велики економски, политички и војни развој. Развила је свој правни систем, изборила је аутокефалност цркве и постала царство у 14. веку. Крајем 14. века српско царство почиње да се распада и после једне од највећих битака у историји Србије, Бој на Косову 1389 године, у којој су кнез Лазар и велики део његове војске погинули, Србија је постала турски вазал.
Све до краја 17. века целокупна територија Србије била је под влашћу Османског царства. Предвођени Карађорђем 1804 године подигли су Први српски устанак против Турака, а 1815 године избио је Други српски устанак након кога Србија на челу са Милошем Обреновићем постаје аутономна кнежевина. Србију у потпуности ослобађа од турског војног присуства кнез Михајло Обреновић 1867 године. Међународно призната независна држава Србија постаје 1878 године одлукама Берлинског конгреса.
Након Балканских ратова (1912-1913) Србија је знатно ојачала. После Првог светског рата улази у састав нове државе, Краљевине Срба, Хрвата и Словенаца
Током другог светског рата власт у држави преузимају комунисти на челу са Јосипом Броз Титом. Држава мења назив у Социјалистичка Федеративна Република Југославија. 90-их година прошлог века долази до новог рата и распада Југославије. После бомбардовања Србије 1999 године јужна српска покрајна Косово и Метохија пада под међународни управу.
3 Становништво
У Србији живи око 8,8 милиона становника од тога су 6 милиона Срби и по последњем попису 1,7 милиона Албанци. Од осталих нација највише има Мађара (255 хиљада) Роми ( 147 хиљада ) и Бошњаци ( 145 хиљада ). Остале нације су заступљене у знатно мањем броју. Проценат писменог становништва је 97,8%. Просечна дужина живота становника Србије је 75,3 године.
Просечна старост становништва у Србији је 43,16 година, а просечан животни век је 73 године код мушкараца и 78 година код жена.
Знаменитости
Србија има велики број историјских, културних, географских и осталих знаменитости. Србија има пет националних паркова:Фрушка гора, Ђердап, Копаоник, Тара и Шар планина. Од историјских знаменитости  можемо издвојити манастире, тврђаве ( Смедеревска, Калемегдан, Петроварадинска, Голубачка...),
Храм Светог Саве је српски православни храм и највећа је православна црква на свету. Налази се на Врачару, у Београду, на месту за које се сматра да су ту спаљене мошти Светог Саве.
Лепенски Вир је једно од највећих и најзначајнијих археолошких налазишта. Налази се на десној обали Дунава у Ђердапској клисури. Ту су откривени докази о постојању насеља у периоду од око 9500 до 7200 године пре нове ере.
Ерозија је одговорна за једну од највеличанственијих стенских формација у Србији, Ђавоља варош је добила име по чудним облицима стена. Локална легенда каже да су стене чланови сватова које је ђаво окаменио. Изузетно кисела вода, позната као Ђавоља вода, која је такође допринела овом геолошком феномену.
Једно од главних знаменитости Србије јесте и планина и парк природе Златибор. Данас је углавном познат као туристичко место, али Златибор има и доста културно-историјских споменика. Најзначајнији су манастири, цркве, цркве брвнаре (има их 4), споменици, етно села...


Vikiškolarac:Evropa/Austrija

Austrija se nalazi u centralnoj Evropi. Glavni grad je Beč.
1 Geografija
Austija se graniči sa  Nemačkom, Češkom, Slovačkom, Madjarskom, Slovenijom, Švajcarskom i Lihtenštajnom. Na zapadu nema izlaz na more. Austrija se proteže na 83.855km2. U Austriji živi 8,917 miliona stanovnika. Na istočnoj granici prema Češkoj, nalaze se obronci Karpata. Nizije se nalaze istočno uzduž Dunava. Najniža tačka u Austriji je Hedvighof, a najviši vrh je Grosflokner, on je takodje i najviši planinski vrh  (3.798m ) u Austriji. Osim njega Austrija ima preko 900 vrhova sa visinom većom od 3.000m. Neki od njih su:
* Similaun 3.607m
* Rainerhorn 3.560m
* Wildspitze 3.774m
Najveća reka je Dunav, najveći deo Austrije pripada Dunavskom slivu, ostale veće reke su: Leh, Salazh, Ens, Dije... Klima je umerena, sa hladnim zimama i svežim letima. Najveći gradovi su: Beč, Salcburg, Insbruk, Grac i Linc.
2 Istorija
Austriju su osvajali: Rimljani, Huni, Lombardi, Ostrogoti, Bavari i Francuzi. Austrija je bila pod vlašću Babenberga od 10. do 13. veka, kada su ih nasledili Habzburgovci. Habzburg je vladala Austrijom do 20. veka. Nakon ukidanja Svetog rimskog carstva, Austrija je 1867. godine postala deo dvojne monarhije, Austrougarske. Austrougarska se raspala kada je izgubila Prvi svetski rat. Austriju je pripojila Nemačka 1938. godine. Nakon propasta komunizma u istočnoj evropi, Austrija se politički sve više angažovala, pa je 1995. godine postala članica Evropske unije.  Vlendorfska Venera iz Starijeg kamenog doba. Nastala je oko 25.000 godina pre nove ere na području današnjeg Vilendopfa kod mesta Vahaju u donjoj Austriji. Pronadjena je 1908. godine, a danas se nalazi u muzeju Prirodno-istorijskom muzeju u Beču. Na područiju današnje Austrije keltska plemena-Kampi, Ambidraven, Boier, osnivaju kraljevstvo Nopikum. Kraljevstvo je bilo poznato po izvozu gvoždja, sve do područja današnje Italije, kao i po svojim konjima. Imali su i svoju kovnicu novca. Širenjem Rimskog carstva, kroz mirno osvajanje, pod rimskim vojskovodjama i carskim sinovima Tiberijem i Druzom 15. godine pre nove ere područje današnjen Tirola i Vorarlberga prelazi u posed rima. Rimljani osnivaju probincije Noeikim, Panonija i Retija.
3 Stanovništvo
Službeni jezik je nemački, koji se takodje govori u Nemačkoj. Ipak, standardni nemčki jezik u Austriji ima razlike u odnosu na varijantu koja se koristi u Nemačkoj. Samo tri etničke grupe su tradicionalne etničke manjine. To su Slovenci u Koruskoj,  Madjari i Hrvati u Burgenlandu na granici sa Madjarskom. U Koruškoj i Štajerckoj živi oko 50.000 Slovenaca. Po nekim procenama državnih vlasti u Austriji živi oko 300.000 Srba. Austrija ima i mnogo radnika-imigranata. Vise od tri četvrtine Austrijanaca su katolici. Ostale važne vere su pravoslavne, islam i protestantizam.
4 Znamenitosti
Belvedere je naziv za kompleks naroknih palata u Beču, podignutih za Eugena Savojskog u bečkom trećem becirku koji se isto zove Landstrase. Kompleks se nalazi jugoistočno od starog gradskog sredista. Palate Gornji Belvedere i donji Belvedere, grade jedan od najlepških baroknih ansambla na svetu. Danas se kompleks Belvedere pretvoren u muzej i galeriju Austrijska galerija Belvedere.
Senbrun je palata u Beču, jedan od najvažnijih kulturnih spomenika u Austriji, a od 1960-ih takodje jedan od glavnih turističkih atrakcija u Beču.


Викишколарац:Европа/Босна и Херцеговина

Босна и Херцеговина je држава у југоисточној Европи, на Балканском полуострву. На северу, западу и југу се граничи са Хрватском, на југоистоку са Црном Гором, а на истоку са Србијом; код Неума излази на Јадранско море. Главни град државе је Сарајево.
Босна и Херцеговина се састоји од два ентитета: Федерације Босне и Херцеговине и Републике Српске, док Брчко Дистрикт има посебан статус.
1 Историја
Босна се први пут помиње као земља (хорион Босона) у делима византијског цара Константина Порфирогенита средином 10. века, под насловом О Србима и земљи у којој они сада живе.
Османско освајање Босне означило је нову еру у историји земље и унело драстичне промене у политички и културни пејзаж. Четири века османске владавине драстично су утицали и на састав становништва Босне, који се неколико пута мењао као резултат освајања царства, честих ратова са европским силама, присилних и економских миграција и епидемија.
На Берлинском конгресу 1878. аустроугарски министар иностраних послова Ђула Андраши је добио управу над Босном и Херцеговином. Аустроугарске власти су биле у могућности да крену у низ друштвених и административних реформи за које су намеравале да од Босне и Херцеговине направе  колонију.
Након Првог светског рата, Босна и Херцеговина се придружила Краљевини Срба, Хрвата и Словенаца (ускоро преименованој у Југославију).
Доношењем новог југословенског устава (1963), преименована је у Социјалистичку Републику Босну и Херцеговину. СР Босна и Херцеговина је била једна од шест република СФР Југославије. По распаду Југославије, избио је рат; завршен 1995. године, потписивањем Дејтонског мировног споразума.
2 Географија
Земља је углавном планинска, обухвата централне Динарске Алпе. Североисточни делови сежу у Панонски басен, док се на југу граничи са Јадраном. Динарски Алпи углавном иду у правцу југоисток-северозапад, а према југу се повећавају. Највиша тачка земље је врх Маглић на 2.386 метара на црногорској граници. Остале веће планине су Волујак, Зеленгора, Лелија, Лебршник, Орјен, Козара, Грмеч, Чврсница, Прењ, Вран, Враница, Вележ, Влашић, Цинцар, Романија, Јахорина, Бјелашница, Трескавица и Требевић. Геолошки састав Динарског планинског ланца у Босни састоји се првенствено од кречњака (укључујући мезозојски кречњак), са налазиштима гвожђа, угља, цинка, мангана, боксита, олова и соли присутних у неким подручјима, посебно у средњој и сјеверној Босни.
Свеукупно, скоро 50% Босне и Херцеговине је под шумама. Већина шумских подручја налази се у средишњим, источним и западним дијеловима Босне. Херцеговина има сувљу медитеранску климу, са доминантном карстном топографијом. Сјеверна Босна (Посавина) садржи веома плодно пољопривредно земљиште уз реку Саву и одговарајуће подручје је интензивно обрађено. Ово пољопривредно земљиште је део Панонске низије која се протеже до суседне Хрватске и Србије. Земља има само 20 километара обале, око града Неума у Херцеговачко-неретванском кантону. Иако је град окружен хрватским полуострвом, према међународном праву, Босна и Херцеговина има право излаза на море.
3 Становништво
Према попису становништва из 1991. године, Босна и Херцеговина је имала 4.369.319 становника, док је попис Светске банке из 1996. године показао пад на 3.764.425. Велике миграције становништва током југословенских ратова 1990-их изазвале су демографске промене у земљи. Између 1991. и 2013. године, политичке несугласице су онемогућиле организовање пописа становништва. Пописом из 2013. године утврђено је да укупан број становника износи 3,531,159 људи, пад од приближно 20% у односу на 1991.
Босни и Херцеговини живе три етничка „конститутивна народа“, наиме Бошњаци, Срби и Хрвати, плус низ мањих група укључујући Јевреје и Роме. Према подацима из пописа становништва из 2013. године које је објавила Агенција за статистику Босне и Херцеговине, Бошњаци чине 50,1% становништва, Срби 30,8%, Хрвати 15,5% и остали 2,7%, а остали испитаници се не изјашњавају о националној припадности или не одговарају.
4 Знаменитости
4.1 Музика
Типичне босанске песме су традиционална словенска музика за народне игре као што је коло, док је из османског доба најпопуларнија севдалинка. Забавна и рок музика и овде има традицију, а међу познатијим музичарима су Горан Бреговић, Даворин Поповић, Кемал Монтено, Здравко Чолић, , Хари Варешановић, Дино Мерлин, Тифа, Жељко Бебек и др. Многи рок и поп бендови, на пример Бијело дугме, Црвена јабука, Дивље јагоде, Индеки, Плави оркестар, Забрањено пушење, Амбасадори, Дубиоза колектив, који су били међу водећим у бившој Југославији.
У селима, посебно у Херцеговини, Бошњаци, Срби и Хрвати свирају древне гусле. Гусле се углавном користе за рецитовање епских песама у обично драматичном тону.
Вероватно најизразитија и препознатљива "босанска" музика, Севдалинка је врста емотивне, меланхоличне народне песме која често описује тужне теме попут љубави и губитка, смрти драге особе или сломљеног срца. Севдалинке су се традиционално изводиле уз саз, турски гудачки инструмент, који је касније замењен хармоником.
4.2 Кухиња
Босанска кухиња је балансирана између западних и источних утицаја. Као резултат отоманске управе скоро 500 година, босанска храна је уско повезана са турском, грчком и другим бившим отоманским и медитеранским кухињама. Међутим, због година аустријске владавине, много је утицаја из средње Европе. Неки локални специјалитети су ћевапи, бурек, долма, сарма, пилав, гулаш, ајвар и читав низ источњачких посластица. Кафетерије, у којима се у џезви служи босанска кафа са ратлуком и коцкицама шећера, бујају Сарајево и сваки град у земљи. Испијање кафе је омиљена босанска забава и дeо културе. Босна и Херцеговина је девета земља у целом свету по потрошњи кафе по глави становника.
4.3 Спорт
Најважнији међународни спортски догађај у историји Босне и Херцеговине су 14. Зимске олимпијске игре одржане у Сарајеву од 7. до 19. фебруара 1984. године.


Викишколарац:Европа/Азербејџан

Азербејџан је држава средње величине, али највећа држава у региону Закавказја. Већи део државе налази се у Азији, али се северни део сматра европским јер су планине Кавказа деоница између источне Европе и западне Азије. До године 1991. Азербејџан је био део Совјетског савеза (СССР). Главни град Азербејџана је Баку, а граничи се са Русијом, Турском, Јерменијом, Ираном и Грузијом. Држава је чланица Савета Европе, али не и Европске уније. Азербејџан је једна од шест независних туркофоних држава, активни члан Турског савета и светурске културне организације ТЈУРКСОЈ (TÜRKSOY). Азербејџански манат је валута која се користи у држави. Према подацима Међународног монетарног фонда, Азербејџан је једна од најбољих земаља за пословање и најбогатија држава региона јужног Кавказа.
1 Историја Азербејџана
Подручје данашњег Азербејџана насељено је око 8. века пре нове ере од стране Медија, древног аријевског племена. Постао је део Персијског царства у 6. веку пре нове ере. Између 1. и 3. века нове ере, Римљани су освојили подручје данашњег Азербејџана. Хришћанство је ту почело да се шири у 3. веку. Био је део Сасанидског царства од 252. године до муслиманског освајања Персије, а затим је постао под влашћу Омајада. Омајадски калифат је ширио ислам у региону. Почетком 11. века територију је постепено заузимало мноштво Турака Огуза из централне Азије, који су у то време прихватили туркски етноним. Прва од ових успостављених турских династија било је Селџучко царство, које је ушло у област која је сада позната као Азербејџан до 1067. Злогласна је била династија Ширваншах, остала је у региону све док Сафавиди нису преузели контролу. Године 1501. Азербејџан је остао под иранском до 19. века. Године 1920. Азербејџанци су преузели Совјетски Савез или СССР. Године 1991. Азербејџан је постао независан од Совјетског Савеза. Након што су постали независни, Азербејџан и Јерменија су се борили у рату који се зове Нагорно-Карабашки рат у којем је на обе стране погинуло више од 30.000 људи. Деведесетих година двадесетог века Азербејџан је постао просперитетнији, углавном због великих количина нафте.
2 Географија Азербејџана
Азербејџан покрива површину од око 86.600 км2 (око 33.400 квадратних миља). Азербејџан граничи са Каспијским морем на истоку, Грузијом и Русијом на северу, Ираном на југу и Јерменијом на југозападу и западу. Главни град Азербејџана је древни град Баку, који има највећу и најбољу луку на Каспијском мору.
Азербејџан се налази и у Европи и у Азији. Највиша планина у земљи је Базардјузју која се налази на 4466 метара надморске висине. Још једна занимљивост Азербејџана су блатни вулкани - половина свих блатних вулкана на свету налази се у Азербејџану.
3 Становништво Азербејџана
По пописима из 2011. године, број становника у Азербејџану био је 337.700.373. У Азербејџану људи причају азербејџански, руски, лезгински и талишки језик. Национални језик је азербејџански и говори га 93% нације. Азербејџански језик врло је сличан турском, јер су оба језика потекла из племена Огузи. Људи из Азербејџана се зову Азербејџанци. Талиши и Лезгини су највеће националне мањине у Азербејџану, а након њих Јермени ако се узме у обзир Нагорно Карабах. Већина људи у земљи се сматра муслиманима, али постоји и мали број руских православних хришћана. Међутим, Азербејџан је једна од најсекуларнијих земаља западне Азије. Образовање је обавезно првих осам година, али већина деце наставља школовање.
4 Знаменитости Азербејџана
Азербејџан има две УНЕСКО-ве (UNESCO) светске баштине: Град Баку ограђен зидинама (и Ширваншахову палату и Девојачку кулу) све у главном граду, Баку и Гобустанску стенску уметност - место препуно древне уметности од пре 4.000 до 40.000 година.
Туризам је био изузетно популаран током 1980-их, али су због ратова 1990-их  туристи одлазили негде другде. Туризам је тек недавно поново постао важан у Азербејџану. Верски, бањски и здравствени туризам сваке године постаје све популарнији. Замкови, национални паркови, два места баштине, скијање зими и пливање лети су активности у којима туристи могу да уживају у Азербејџану.


Викишколарац:Европа/Румунија

Румунија је највећа држава југоисточне Европе. Њен главни град је Букурешт. Површина Румуније износи 238 391км2. Назив Румуније („Romania”) долази од имена града Рима (Roma) чија је у прошлости била колонија. Химна Републике Румуније је „Пробудите се Румуни”, а застава је тробојна: плава, жута, црвена. Румунија се истиче са богатим изворима нафте, земног гаса, карпатским шумама, парковима, авенијама и другим знаменитостима.
1 Историја
Најстарији трагови људи у Европи су нађени у Пећини са костима која се налази на територији данашње Румуније. Ти остаци су стари око 42 000 година и сматра се да су остаци првих људи који су се населили у Европу. Први писани извор о људима насељеним на простору Румуније се налази у књизи  4. Херодотове историје у којој прича о народу Гети. Гети су били племена насељена на простору данашње Румуније и Бугарске. Прво насеље на простору Румуније је била Дакија, у којој су живели Дачани (део трачанских племена). Дачанско краљевство је доживело врхунац за време владавине Буребиста, између 82. и 44. године п. н. е. Убрзо су постали окупација Римског царства. Краљевство се распало после убиства Буребисте на неколико мањих држава. Дачански ратови су трајали од 87. до 106. године нове ере и завршени су победом Римског царства. Дотадашње Дачанско краљевство постаје Римска Дакија, римска провинција. Римско царство је колонизовало Римску Дакију због чега је дошло до мењања римског, односно латинског језика. Тако је настао први румунски језик. Средином 3. века нове ере се Дакија изгубила, а Римско царство се повукло из ње. Тиме је Дакија била прва провинција коју је Римско царство напустило. Територију Дакије су у средњем веку заузимали Готи, Хуни, Гепиди, Печењези, Кумани, Авари и Бугари. У то време су се Словени насељавали на ту територију. Румуни су живели у три провинције: Влашкој, Молдавији и Трансилванији. У том периоду је Трансилванија била под влашћу Мађарске, па Османског царства. У првој половини 14. века су се све три Румунске провинције супротставиле Мађарској, Пољској и Османском царству и покушале да се изборе за независност. Током 1600. године су Влашка, Молдавија и Трансилванија биле под управом Влашког кнеза Михаја Храброг бана од Олтеније, ипак, то није потрајало дуго. После годину дана, војници Хабзбуршке монархије су убили Михаја. Његова владавина се сматра првим покушајем спајања ове три провинције. Током владавине Аустроугарске, Румунија је била зависна од ње. Коначно, после око 5 векова, је Румунија добила независност Берлинским уговором 1878. године. Током прве две године Првог светског рата Румунија је била независна, али је све време била у приправности и спремна за могућ напад. Укупан број жртава из Румуније током Првог светског рата је 748 000 војника и цивила. У периоду између два светска рата Румунија се звала Романија Маре и била је највећа држава Европе са површином од 300 000км2. Румунија је 1941. ушла у рат са Совјетским Савезом. Румунија је 1947. године постала република, под притиском комуниста. Совјетски Савез је окупирао Румунију све до 1950. Због сукоба око уређења Румуније дошло је до Румунске револуције 1989. После револуције је било доста протеста из истог разлога, што ни до данас није у потпуности решено.
2 Географија
Румунија је највећа држава у југоисточној Европи са површином од 238 391км2, и дванаеста у целој Европи. Граничи се са 5 држава: Мађарском, Србијом, Бугарском, Украином и Молдавијом. Подједнако доминирају и низије и планине. Од укупне површине воде заузимају 3%, док низије око 30%, а узвишења 67%.  Земља је богата нафтом и земног гаса због чега је Румунија била поклекла разним борбама. Карпати, планински венац највећи је у средњој Европи. Највиши врх Карпата, Молдоеван је висок  2 544 метара надморске висине. Румунија је богата са пространим карпатским планинама и пећинама. Већи део границе Румуније са Србијом и Бугарском чини река Дунав, у који се улива река Прут код границе са Молдавијом. У Румунији је друга највећа делта у Европи, место где се Дунав улива у Црно море. Та делта представља резерват биосфере и део је Светске баштине. Румунија је подељена на неколико климатских зона.
3 Становништво
Румунија има, по попису из 2020. године 19,29 милиона становника. Што значи да на једном километру квадратном има око 80,92 становника. Природни прираштај  из 2020. године износи -0,4%. У граду живи 55% Румунског становништва. У главном граду, Букурешту има 2 121 794 становника. Од укупног броја становника, Румуна је 89,48%, Мађара 6, 60%, Рома 2,47%, Украјинаца 0,28% као и Немаца, Руса и Турака 0,20%, а Срба и Татара 0,10%. Највећи број становника су Православци, а има и Католика, Протестаната и Муслимана.
4 Знаменитости
Букурешт се истиче Палатoм парламента Румуније, највећим политичким здањем на свету после Пентагона у Америци. На изградњи је радило око 700 архитеката и 20 000 радника. Има 12 спратова и преко 1 100 соба. Испод земље се налазе још 4 спрата као и нуклеарни бункер. У Букурешту је и Кућа слободне штампе изграђена 1956. године. Тријумфална капија, грађена по узору на Париску је подигнута у част свима који су се борили у Првом светском рату. Првобитно је била од дрвета, а 1936. је реконструисана у граниту. На северу Румуније у селу Сапанта се налази најрадосније гробље на свету. Стан Ион Патрас, уметник из Румуније направио је 1935. године први дрвени крст са веселим украсима. Сада на том гробљу има преко 800 радосних гробница. Темишвар, град у Румунији у Банату је први у Европи добио трамваје као и уличну расвету. Темишвар је 2021. године добио титулу Европске престонице културе. У Румунији се налази и рудник соли. По легенди у Трансилванији, делу Румуније је живео гроф Дракула, прави дракула. Његово право име је било Влад Цепеш и рођен је у Сегешвару. Због ове легенде се у жаргону често каже Трансилванија као дом за дракуле и остала чудовишта. Отуда и име за филм “Хотел Трансилванијa”.


Викишколарац:Европа/Црна Гора

Црна Гора је суверена република која се налази у југоисточној Европи на источној обали Јадранског мора. На истоку се граничи са Републиком Србијом, на југу са Албанијом, са Хрватском на западу и Босном и Херцегивном на северу. Копнена површина Црне Горе је 13821км², док површина обалног мора износи 2440км². Дужина обале је 293,5 км. Главни град је Подгорица.Она представља политичко средиште Републике Црне Горе. У њој се налазе влада и парламент, док је културна престоница Цетиње. Службени језик у Црној гори је црногорски језик, а у службеној употреби су равноправна два писма: ћирилица и латиница. Валута која се користи је евро, иако Црна Гора званично није чланица ни ЕУ, ни еврозоне.
1 Историја
Током античког периода на простору данашње Црне Горе живело је илирско племе Лабеати, које су одатле протерали Римљани. Тада се на територији данашње Црне Горе појавило племе Доклеата, чији се главни град налазио близу данашње Подгорице и звао се Доклеа.По њему је и држава настала у средњем веку на том простору и добила име Дукља. Почев од V века на простор данашње Црне Горе долазе Словени. У раном средњем веку настаје кнежевина Дукље, која заједно са суседним српским кнежевинама улази у састав прве српсе државе.
Почетком XI века територија Дукље улази у састав Византије. Током  готово читавог века се води борба за власт између Византије и Словена. Отприлике 1077. Дукља (односно Зета) је уздигнута до ранга краљевине. На власти се налазила династија Војисављевић. Крајем XII велики рашки жупан Стефан Немања je потиснуо Војисављевиће и византијске вазале из Зете и дао власт свом најстаријем сину Вукану. Почетком Османске (Турска) најезде владари Црне Горе су покушали да се супроставе освајачима уступањем приморских градова Млечанима (Венеција).  Крајем XIV века на власт долази лоза Црнојевића. Током њихове владавине престоница Црне Горе је пренета на Цетиње.
Са доласком Османлија Црна Гора постаје санџак.У XVII веку Црна Гора постаје теократска држава, а на њеном челу се смењују владике Црногорске митрополије. Најзначајније владике су биле из редова породице Петровић-Његош. Црна Гора Берлински конгресом (1878.) добија независност. Дефинисана је као уставна монархија, али је практично сву власт задражао кнез. Године 1910. кнез Никола је Црну Гору прогласио краљевином, а себе њеним првим (и јединим) краљем.
Након завршетка Првог светског рата 1818. окупља се Подгоричка скупштина која доноси одлуку о присаједињењу Црне Горе Србији. Црна Гора је 1941. окупирана од стране Италије и претворена у италијански протекторат. Након завршетка Другог светског рата 1945. Црна Гора је постала једна од шест република ФНРЈ са седиштем у Титограду (данашња Подгорица). После распада СФРЈ, грађани Црне Горе су на референдуму 1992. подржали њен останак у федерацији са Србијом. На референдуму 2006. године грађани Црне Горе су се изјаснили за њену независност.
2 Географија
 Црна Гора се налази на Балкану. Рељеф углавном чине планине. Највиши врх Црне Горе је Зла Колата на Проклетијама са надморском висином од 2534 m. Тло Црне Горе, црвеница, је погодно за узгој дувана, винове лозе, воћа, маслина и других култура. На климу Црне Горе знатно утичу велике водене површине Јадранског мора и Скадарског језера, као и планине. На Приморју преовладава средоземна клима, а у планинским деловима (централни део и север) континентална. Реке Црне Горе припадају Црноморском и Јадранском сливу. Најдужа река је Тара (141 км). Највеће језеро Црне Горе је Скадарско језеро.
У Црној Гори самоникло расте преко 2880 врста и подврста биљака. Ту су и бројне животиње као што су рис (''Lynx lynx''), јелен лопатар (''Dama dama''), јелен (''Cervus elephus''), козорог (''Capra ibex'') и др. У Црној Гори постоји 5 националних паркова: Национални парк Дурмитор, Национални парк Биоградска гора, Национални парк Ловћен, Национални парк Скадарско језеро, Национални парк Проклетије.
3 Становништво
Према резултатима пописа становништва из 2011. у Црној Гори живи 620.029 становника.Етнички састав становништва је следећи: Црногорци (44,69%), Срби (28,73%), Бошњаци (8,65%), Албанци (4,91%), Муслимани (3,31%), Роми (1,01%), Хрвати (0,97%),остали (7,44%).
Званичан језик је црногорски језик. Поред овог језика у Црној Гори су признати и српски, албански, бошњачки и хрватски језик. Већина грађана Црне Горе је православне вероисповести. Такође, у држави постоји и значајан број сунитских муслимана који имају своју Исламску заједницу Црне Горе, док су католички верници организовани око Барске надбискупије и Которске бискупије.
4 Знаменитости
Неке од знаменитости Црне Горе су:
# Кањон реке Таре и Ђурђевића мост: дужина моста је 365 метара, а висина 172. Мост је саграђен за само три године, дубина кањона на неким местима је и до 1300 метара.
# Манастир Острог: важи за чудотворно место у Црној Гори. У манастиру се чувају мошти и гроб светог Василија Острошког.
# Цетиње: историјска престоница Црне Горе. Због своје аутентичне архитектуре и великог броја историјских грађевина и реликвија  овај град је добио назив „град-музеј“.
# Ловћен: планина која сe уздижe нeдалeко од града Котор, на њој сe налазe маузолeј Пeтра II Петровића Њeгоша.


Викишколарац:Европа/Бугарска

Бугарска је држава у југоисточној Европи, у североисточном делу Балканског полуострва и на Црном мору, која повезује исток и запад. Граничи се са пет земаља Балкана- Румунијом, Србијом, Северном Македонијом, Грчком и Турском. Простире се на територији од 110.994км квадратних. Главни град  је Софија. Званични језик је бугарски. Валута је бугарски лев.
1 Историја
Историја Бугарске почиње у 7. веку када су у првој половини 681. године полуномадски Протобугари прешли Дунав и започели насељавање крајева између реке и планине Балкан. Током 8. и у првој половини 9. века Византија је морала да води сталне борбе са Бугарима и то је стабилизовно након 864. године када су натерали бугарског кнеза Бориса Првог Михаила да прими хришћанство. Његов син Симеон Велики  913.год. узима титулу цара. Њега наслеђује Самуило и његово царство траје до 976.год. Друго Бугарско царсто настаје 1185. године. Бугарска постаје кнежевина 19. фебруара 1878. године. Независност од Османског царства добија 22. септембра 1908. године. Бугарска постаје чланица ЕУ 1. јануара 2007. године.
2 Географија
Бугарска се граничи са Румунијом, Турском, Грчком, Северном Македонијом и Србијом. Површина Бугарске је 110.994 км квадратних. Налази се на важном прометном правцу јер се долином реке Марице повезује средња Европа са Малом Азијом и Блиским истоком. Такође река Дунав која се налази на граници има значајно прометно значење. Рељеф Бугарске је разнолик. У јужном делу Бугарске налази се венац Родопских планина са масивима Рила и Пирин, у средишњем делу је Тракијска низија, према северу прелази у Стару планину и Дунавску плочу. Унутрашњост Бугарске има умерено континеталну климу, јужни и источни део субмедитеранску, а виши предели планинску климу. Најдуже реке реке су Искар, Марица, Струма и Места. На северу Бугарске природна вегетација су степе, а планинске области су под мешовитом шумом. Најгушће насељене области су Софијска котлина и Тракијска низија а најређе Родопи.
3 Станновништво
Према попису становништва из 2011. године Бугарска је имала 7,3 милиона становника а 2021. 6,5 милиона. Број становника је мањи због ниске стопе наталитета и због одласка младих за бољим послом и образовањем. По вероисповести већина становника је православне вере. У већим градовима ради највећи број бугарског становништва. То су Пловдив на Марици, Русе на Дунаву, Варна на црноморској обали. Софија је смештена на прометном правцу који из средње Европе води ка Блиском истоку.
4 Знаменитости
# Седам Рилских језера - налазе се у северозападном делу истоименог планинског ланца. До њих се може доћи лифтом.
# Тврђава и стене Белоградчика – на овом комаду земље радили су и људи и природа. Прве одбрамбене тврђаве су се овде градиле за време Римског царсва.
# Трачка гробница у Казанлаку – сачуване су само фреске и ова гробница је уврштена у UNESCO-ов попис светске баштине
# Планински венац Витоша – планинска падина прекривена четинарским шумама.
# Тврђава Царевац – некада резиденција бугарских краљева
# Тврђава Баба Вида – тврђава, музеј на обали Дунава
# Црква Бојана – уврштена је у UNESCO–ов попис културне баштине. У њој је сачувана јединствена средњовековна слика из 1259.год.
# Стари град Созопол – древни градић са доста архитектонских споменика и античких храмова.
# Храм-споменик Александра Невског – катедрала Светог Александра Невског је друга највећа православна црква у Бугарској.
# Град музеј Мелник – овде су некад живели и радили многи познати уметници бигарске ренесансе.
# Перперикон - археолошки комлекс средњег века. Према легенди овде се налази Орфејев гроб.


Викишколарац:Европа/Финска

Финска је држава на североистоку Европе. Дели границе са Русијом, Норвешком, и Шведском. Главни град је Хелсинки. Други већи градови у Финској су Тампере и Турку. Финска је члан Европске Уније од 1995. Kористи евро као своју валуту.
1 Историја
Подручије које је данас Финска је било насељено око 8500 година п.н.е. током каменог доба. Насељеници су дошли са места данашње Естоније и Русије. Шведска је завладала Финском у 13. веку. Шведски је постао главни језик угледних људи и коришћен је у образовању. Финска глад (1866-1868) убила је 15 посто популације, чинећи је последњом и једном од најгорих глади у Европској историји. 17. септембра 1809. Финска постаје део Русије. 6 децембра 1917. проглашава независност. током Другог светског рата. Финска се два пута сукобила са Совјетском Унијом и изгубила велике делове територије. Током следећих 40 година Финска постаје неутрална и успоставља трговину робе са Совјетском Унијом и западним државама. Финска је ушла у Европску Унију 1995.
2 Географија
Подручје Финске се простире на 338,424 км2. Има преко 187,000 језера и 179,000 острва. Језеро Saimaa је пето највеће језеро у Европи. Већину Финске чине равнице са понеким брдима. Највећа планина Финске је планина Halti на 1234 метара надморске висине и налази се на крајњем северу. Око 74 посто површине Финске прекривају шуме шсто чини Финску најшуматију државу Европске Уније. Животињски свет чине медведи, вукови, рисови и Арктичке лисице. Лета у Финској су дугачка и пријатна, а зиме кратке и хладне. Током лета, обданица може трајати чак и 19 сати на крајњем југу, а на крајњем северу и до 24 сата дневно. Током зиме, сунце не излази преко хоризонта 51 дан на подручју северних делова државе.
3 Становништво
У Финској станује око 5,400,000 становника. Већина популације у Финској су Финци, око 93 посто популације. Једна од великих етничких група чине Швеђани. Национални језици су фински и шведски. Већина њуди су хришћанске вере. Евангелистичка лутеранска црква Финске је национална црква, и више од 85 посто популације је члан цркве. Школовање у Финској је бесплатно и обавезно од 7 до 16 година. Финско школовање је на светском нивоу сматрано једним од најбољих. Финска је такође позната по технолошким и иновативним компанијама као што су Nokia телефони и Angry Birds серија видео игрица. Скоро цела Финска популација је писмена.
4 Знамености
С обзиром да је Финска велика држава са мало људи, има мноштво великих националних паркова. Туристе највише привлачи главни град Хелсинки, језера, шумаме, као и северна област по имену Lapland. Финска има 7 локалитета Светске баштине укључујући Суоменлину, острвску тврђаву на обали Хелсинкија. Суоменлина је популарна међу туристима и становништвом током целе године.


Викишколарац:Европа/Ирска

Ирска је острво у северном Атлантику и друго је по величини међу Британским острвима. Дели копнену границу са Великом Британијом (Северна Ирска). Главни град Ирске је Даблин (Dublin). Други већи градови су Корк (Cork) и Лимерик (Limerick). Острво је подељено између Републике Ирске и Северне Ирске која је део Уједињењог Краљевства.
1 Историја
Ирска је имала богату историју од праисторије до данас. Први људи су стигли у Ирску пре више од 10.000 година, и живели су у ловачко-сакупљачким друштвима. Касније, пре око 3000 година, Келти су почели да пристижу у Ирску. Данашњи Ирци делом воде порекло од Келта. Због ирског језика и порекла Келта, Ирска је једна од келтских нација заједно са Шкотском, Велсом, Острвом Мен, Корнволом и Бретањом. Ирску су такође много пута нападали Викинзи. Викинзи су касније почели да се насељавају на многим местима. Неки од њихових познатијих градова били су Даблин, Виклоу, Вотерфорд, Вексфорд и Лимерик. У каснијим временима Ирску су напали Нормани, а затим Британци, који су владали до 20. века. Главни догађаји у ирској историји, укључујући ирску глад 1846-1851 и Ускршњи устанак 1916, десили су се током овог периода. Током 19. и раног 20. века велики број људи емигрирао је из Ирске, углавном у САД, али и у Аустралију, Канаду и Велику Британију. Република Ирска је коначно стекла независност у децембру 1922. Земља се придружила Европској унији 1973. (у исто време када и Уједињено Краљевство и Данска). Откако је Ирска постала независна, било је несугласица и насиља око Северне Ирске. Северна Ирска остаје део УК и многи Ирци са обе стране границе верују да треба да постоји уједињена Ирска. Од 1970-их било је терористичких напада, пуцњаве и насиља у Северној Ирској, Ирској, Великој Британији и другим земљама. Данас су оба дела Ирске углавном мирна.
2 Географија
Ирска је једино место на свету (осим Шкотске) где има мочвара. ЕУ је поставила законе који чувају мочваре јер је потребно око 5.000 година да се мочвара развије, а изузетно су ретке. Ирска је подељена на четири провинције; Манстер у јужној Ирској има најплоднију земљу и познат је по свом рагби тиму; Леинстер где су Британци имали највећу контролу у 18. и 19. веку; Цоннаугхт, најмање плодна земља у земљи, а најруралнија, и коначно Улстер на северу Ирске, чији је већина и даље део Уједињеног Краљевства.
Ове четири провинције су подељене на округе, округи су већи у Минстеру и Конату, а мањи у Ленстеру и Алстеру. Укупно има 32 округа, од којих је шест и даље део Уједињеног Краљевства.
3 Становништво
Становништво Републике Ирске је 4,6 милиона (још 1,5 милиона живи у Северној Ирској). Већина људи у Ирској говори енглески, али велика мањина говори и галски ирски.
4 Знаменитости
Ирска је изузетно популарна међу туристима из целог света. Градови Даблин, Корк, Голвеј и Белфаст (у Северној Ирској) популарни су током целе године. У Републици Ирској постоје 2 УНЕСЦО-ве светске баштине - Скеллиг Мицхаел(Skelling Michael) на југозападу и Бру на Боjнне на североистоку. Поред тога, Џиновски насип у Северној Ирској је такође део светске баштине.


Викишколарац:Европа/Словенија

Словенија је мала држава у цетралној и јужној Европи. Граничи се са Италијом, Аустријом, Мађарском и Хрватском. Главни град је Љубљана. Остали велики градови су Марибор (на истоку) и Копар (на обали, уз италијанску границу). Словенија је део Европске уније од 2004 године и као валуту користи еуро.
1 Историја
Словенију насељавају људи око 200.000 година. Неандерталци, тип људи који су живели пре модерних људи, живели су у данашњој Словенији као и у осталим деловима Европе. Словенија је давно била део Римског царства, Аустроугарске, и касније краљевине Срба (касније преименоване у Југославију). Словенија је била најразвијенији део Југославије и многим Словенцима се није допало то што се велики део новца зарађеног у земљи слао у сиромашније регионе попут Босне и Црне Горе. Словенија је постала независна држава 1991. године након десетодневног рата са Војском Југославије и ушла у Европску унију 2004. Словенија је почела да користи евро као валуту 1. јануара 2000.
2 Географија
Приобални региони имају медитеранску климу, а унутрашњост континенталну и алпску климу. Највиша планина у Словенији је Триглав (2.864м). Скоро пола Словеније је прекривено шумом, што чини Словенију за једну од најшумовитијих земаља у Европи. Подручје у близини обале и италијанског града Трста назива се Карст који се састоји од кречњачких стена, подземних пећина и река. У Словенији живи низ занимљивих животиња, укључујући медведа, козорога, шакала, вука, вепра и јелена. Олма је створење које живи само у словеначким пећинама и познато је као људска рибица. Земља је такође позната по липицанским коњима, посебно у селу Липица близу границе са Италијом.
Становништво
Популација земље је око 2.1 милиона, а већина људи која живи у Словенији говори словеначки као матерњи језик. Постоје значајне заједнице говорника италијанског и мађарског језика у близини граница са Мађарском и Италијом. Енглески и немачки се широко говоре, а многи старији Словенци знају српски, а често и руски. Словеначки језик говори се и на подручју Трста у Италији. Стопа писмености (број људи који знају да читају и пишу) у Словенији је око 100 одсто. Тренутни животни век становника Словеније је око 76 година. Традиционално, већина Словенаца су хришћани – углавном римокатолици, српски православци и протестанти. Ту је и велики број муслимана и мали број Јевреја.
3 Знаменитости
Становништво Словеније расте брже од осталих европских земаља због имиграције, углавном из других земаља бивше Југославије.
Словенија је популарна дестинација за европске туристе, посебно оне из Немачке, Аустрије, Велике Британије и Италије. Главни град, Љубљана, познат је по својим музејима и ноћном животу, а његова централна локација у земљи чини га добром тачком доласка и поласка. Бледско језеро се сматра главном атракцијом у земљи и током летњих месеци може бити велика гужва. Пиран, на обали Медитерана и оближњи градови су популарни за спортове на води и венецијанску архитектуру. Пећине, укључујући Постојнску и Шкоцјанску пећину, привлаче туристе из целог света.
У Словенији постоји само једна светска баштина УНЕСЦО-а - Шкоцјанске јаме. Пећине се сматрају значајним јер су један од највећих подземних кањона на свету, због крашког пејзажа и приступачности за туристе.


LaTeX/Обичан ТеХ

Док сe играте ЛаТеХ макроом, приметићете да је прилично ограничен. Можда се питате како сви су ови пакети које користите сваки дан спроведени са тако мало. У ствари, ЛаТеХ је скуп макроа Обичног ТеХ-а и већина пакета користи Обичан ТеХ код. Обичан ТеХ је много ниског нивоа, има много више могућности по цени стрме криве учења и сложеног програмирања.
До неколико изузетака, можете користити пун језик Обичног ТеХ-а оквиру важећег документа ЛаТеХ док је супротно нетачно.
1 Вокабулар
Да би се избегла конфузија, неопходно је објаснити неке термине.
*'' Група '' је све након отварања брејса и после поређења затварања брејса.
*'' Токен '' је карактер, контролна секвенца, или група.
*'' Контролна секвенца'' је нешто што почиње са . Не штампа се као што јесте, она се проширила по ТеХу мотора према својој врсти.
*'' Команда '' (или '' функција '' или '' макро '') је контролна секвенца која се може проширити и на текста, (поновно) дефинисање контролних секвенци, итд.
*'' Примитива'' је команда која је тешко кодирана у ТеХ мотору, ''односно'' није записана у Обичном ТеХ-у.
*''Регистар'' је ТеХ начин да се рукује променљивама. Они су ограничени у бројкама (256 за сваку врсту регистра у класичном ТеХу, 32767 у е-ТеХу).
*'' Дужина '' је контролна секвенца која садржи дужину (број затим следи јединица). Погледајте Дужина.
*'' Фонт '' је контролна секвенца који се односи на фонт фајл. Погледајте Фонтови.
*'' Кутија '' је објекат који је направљен за штампање. Све што се завршава на папиру је кутија: писма, ставови, странице ... Погледајте Кутије.
*'' Лепак '' је одређена количина простора који се ставља између кутија када су спојене.
*'' Бројач '' је регистар који садржи број. Погледајте Бројачи.
Може постојати више термина, али се надамо да ће ово бити довољно за сада.
2 Кеткодови
У ТеХу неки карактери имају посебно значење које није за штампање повезано са глифом.
На пример, се користи за увођење контролне секвенце, а неће штампати косу црту подразумевано.
За разлику између различитих значења карактера, ТеХ ће их поделити у '' категорије кодова '', или '' кеткодове '' за кратко. Постоји 16 категорија кодова у ТеХу.
Снажна карактеристика ТеХа је његова способност да редефинише свој језик, јер постоји функција која ће вам омогућити да промените категоријски код било ког знака.
Међутим, то се не препоручује, јер може учинити да се код тешко чита. Уколико редефинишете било који кеткод у класи или у стил датотеци, уверите се да је вратити на крају фајла.
Ако редефинишете кеткодове у документу, уверите се да то урадите после преамбуле да спречите сукобе са учитавањем пакета.
Код, Опис, Уобичајени код
0, Излазак карактера и контролне секвенце
1, Почетак групе
3, Математичка смена
4, Картица поравнања
5, Крај линије, (АСЦИИ врати)
6, Макро параметар
7, Експонент, и
8, Потписан знак, и
9, Игнорисан карактер, (АСЦИИ нула)
10, Размак, и (АСЦИИ хоризонтални таб)
11, Слово, и
12, Други карактери, све што није наведено у другим кеткодовима. Најчешће, @.
13, Активни карактер, и (АСЦИИ облик извора)
14, Коментар карактер
15, Неважећи карактер, (АСЦИИ брисање)
2.1 Активни знакови
Активни знакови личе на макрое: они су самохрани карактери који ће се проширити пре било које друге команде.
Имајте на уму да активни карактер треба да буде директно слеђен од стране дефиниције, у супротном компилација неће успети.
2.2 Примери
;Техинфо
Техинфо користи синтаксу сличну ТеХ-у са једном главном разликом: све функције се уводе са @ уместо са . Ово није случајно: заправо користи ТеХ за штампање ПДФ верзије датотеке. Шта у основи ради је унос texinfo.tex који редефинише карактер контролне секвенце. Могућа имплементација:
Овим редефинисањем, '@' би требало да уведе сваку команду, док '\' will заправо штампа обрнуту косу црту карактера.
;Набројавање
Некима се може учинити ЛаТеХ синтакса листе окружења мало гломазном. Овде је брз начин да се дефинише вики налик набројавање:
;Долар и математика
Ако имате много ''долар'' симбола за штампање, можда боље да промените математички знак за промену.
2.3 \makeatletter и \makeatother
Ако сте урадили мало ЛаТеХ хаковања, мора да сте се сусрели са ове две команде,
и .
У ТеХу '@' знакови припадају кеткод 11 ''словима'' подазумевано. То значи да можете да га користите за макро имена.
ЛаТеХу чини употребу кеткода тако да наведете правило: све не за јавност, унутрашње макрое којима не би требало да приступе крајњи корисници који садрже најмање један '@' знак у свом имену.
У документу, ЛаТеХ мења кеткод од '@'до 12, ''других''.
Зато, када вам је потребан приступ ЛаТеХ унутрашњости, морате приложити све команде приступајући приватним функцијама са и . Све што оне раде је само мењају кеткод:
3 Макрои Обичног ТеХ-а
и су специфичне контролне секвенце ЛаТеХа. Они проверавају да ниједна од постојећих команди не буде у сенци нове дефиниције
У Обичном ТеХ-у, примитиве за макро дефиницију не проверавају могуће сенчење. То је до вас да се уверите да се не разбије ништа.
Синтакса је
Можете користити (скоро) све секвенце карактера између аргумената. На пример хајде да напишемо једноставни макро који ће претворити децимални сепаратор од тачке до зареза. Први покушај:
Ово ће штампати ''(123,4)56''. Додали смо заграде само да бисмо истакли проблем. Сваки параметар је најкраћи могући улаз секвенце која одговара макро дефиницији, укључујући и сепараторе. Тако одговара свим карактерима до прве тачке, и одговара једино првом жетону, '' тј '' је први карактер, јер нема сепаратора након тога.
Решење: Додати други сепаратор. Размак може деловати убедљиво:
По правилу, сваки пут када очекујете неколико параметара са посебним сепараторима, смислите последњи сепаратор. Ако не желите да се играте са сепараторима, онда се макрои Обичног ТеХ-а користе као ЛаТеХ макрои (без подразумеваног параметра):
3.1 Проширене дефиниције
ТеХ има још једну команду дефиниције: , која важи за ''expanded def''. Синтакса остаје иста:
Садржај бива проширен (али не и извршен, '' тј '' штампан) на месту где је коришћен, уместо где је коришћен дефинисан макро. Макро експанзија није увек очигледна ...
Пример:
Овде редефинисање неће утицати на .
3.2 Глобалне дефиниције
Дефиниције су ограничене својим опсегом. Међутим, било би згодно понекад да се дефинише макро унутар групе која остаје на снази изван групе, а до краја документа. То је оно што ми зовемо '' глобална дефиниција ''.
Такође можете користити и команду са .
Обе команде имају скраћеницу:
* за
* за
3.3 Дуге дефиниције
Команде претходне дефиниције неће дозволити да их користите током више ставова, '' тј '' текст садржи команду -- или двоструки прелом реда.
Можете убацити испред дефиниције команду да бисте дозволили више аргумената.
Пример:
3.4 Спољашње дефиниције
Овај макро префикс спречава дефиниције из које се користе у неком контексту. To je корисно да се консолидују макрои и чини их мање склоним грешкама због лоших контекста. ''Спољашњи макрои'' су намењени да се користе ван било ког контекста, отуда њихово име.
На пример следећи код неће радити:
Спољшњи макрои се не смеју појавити у:
* макро параметри
* прескочени услов
* ...
3.5 let и futurelet
је исти као . Дефинише име нове контролне секвенце која је еквивалентна наведеној . је обично друга контролна секвенца.
Приметимо да ће проширити само једном, насупрот која ће рекурсивноширити док је то могуће.
Пример:
ради мало другачије. је додељен ; након тога ТеХ процесира секвенцу. Тако вам омогућава да доделите знак док га користите одмах после.
3.6 Име специјалне контролне секвенце
Неки макрои могу имати име које није могуће написати какав јесте. Ово је случај макроа чије име се састоји од макро имена.
Пример:
Последња линија ће штампати реченицу у зависности од .
Команда заправо ради супротно од који штампа име контролне секвенце без проширивања:
3.7 Контролна експанзија
ће проширити пре . То је некад потребно када проширење жељено, али није могуће због .
корисно је имати мало контроле над оним што се проширило у . Пример:
контрола секвенце ће вам омогућити да видите садржај разних врста ТеХа:
* кеткодови
* чардеф
* параметри фонта
* унутрашњи параметри
* дужине
* регистри
* ...
Пример:
4 Регистри
Регистри су врста откуцаних вариабли. Они у ограничени брјевима, од 0 до 255.
Постоји 6 различитих врста:
Врста, Опис
кутија, једна кутија
рачун, цели бројеви
димен, дужина
мускип, глу (у му јединици)
скип, глу
токс, низ токена
ТеХ користи неке регистре интерно, тако да би било боље да их не користите.
Листа резервисаних регистрара:
* \box255 се користи за садржај странице
* \count0-\count9 се користе за нумерисање страница
Стреч регистар (бесплатни):
* \box0-\box254
* \count255
* \dimen0-\dimen9
* \muskip0-\muskip9
* \skip0-\skip9
Додељени регистар коришћењем '=' контролног караткера.За кутије регистре, користи се команда.
Можете користити један од следећих резервисаних макроа да спречите сукоб:
Ови макрои користе следећу синтаксу: .
Пример:
Ове команде се не могу користити унутар макроа, иначе сваки позив макроа ће резервисати други регистар.
Можете штампати регистар користећи команду. За рачун користите команду. За кутије користите команду.
5 Аритметика
Аритметичке могућности ТеХа су веома ограничене, мада ова база може довољно да се прошири до неких занимљивих функција.
Три главне функције:
може бити тип рачун, димен, мускип или скип. Али нема смисла за кутију или токс.
6 Услови
Основна синтакса је:
где је једна наредба од следећих.
Контролна секвенца, Опис
Тачно ако су два карактера кода једнака.
Тачно ако су две категорија кода једнаке.
Димензија везе, било <, > или =.
Тачно ако је крај фајла или не постоји фајл.
Увек нетачно.
Тачно ако регистар кутија садржи хоризонталну кутију.
Тачно у хоризонталном режиму.
Тачно у унутрашњем режиму.
Тачно ако је у математичком режиму.
Број везе, било <, > или =.
Тачно ако је број непаран.
Увек тачно.
Тачно ако регистар кутија садржи вертикалну кутију.
Тачно у вертикалном режиму.
Тачно ако је регистар кутија празан.
Тачно ако се два макроа шире у један исти, или ако су два кода једнака, или ако су две категорије кодова једнаке.
Пример:
6.1 Самодефинисани услови
Можете створити нове услове (као врста ''булеан варијабли'') помоћу команде. Помоћу овог самодефинисања услова, можете контролисате излаз вашег кода на елегантан начин.
Најбољи начн илустрације коришћења услова је смислити пример.
Две верзије документа морају бити генерисане. Једна верзија за групу А, друга за остатак људи (тј. оне који не припадају групи А):
1. Користимо да дефинишемо наш услов (тј. булеан варијаблу).
2. На следећи начин додељујемо вредност (тачно или нетачно) за наш услов
то је: у зависности од тога коју вредност желимо да поставимо у наш услов.
3. Сада можемо да користимо услов било где након у ''ако контролна стуктура''.
Цео пример је:
6.2 Изјава случаја
Синтакса је . Ако је једнак броју случаја, његов садржај ће бити штампан. Приметимо да почиње од 0.
се користи да одреди подразумевани случај (кадгод се ниједан од претходних случајева није поклопио).
7 Петље
Основна синтакса је
Као увек, и су произвољни ТеХ садржаји. се односи на било који од услови. Приметимо да нема , не можете ставити између и . У неким случајевима ово ће бити супротно од онога што желите; морате да промените услов или да дефинишете носи услов користећи .
Пример:
Овај код ће штампати ТеХ 10 пута.
8 Не радећи ништа
Некад може бити користно рећи ТеХу да желите да не ради ништа.
Постове две команде за то: и .
Класичан пример:
спречава нежељено понашање ако је или иза команде.
Разлика између и лежи у експанзији: нестаје након макро експанзије.
9 ТеХ карактери
9.1 чар
Можемо штампати све знакове користећи команду. Чаркод је заправо бајт вредност.
На пример
Већина знакова одговара АСЦИИ вредности (нпр. А-Ша-Ш), неки мењају знакове који не могу да се штампају из АСЦИИ.
9.2 chardef and mathchardef
Можете дефинисати контролну секвенцу да проширите одређени чар.Синтакса је .
Следеће секвенце раде исту ствар.
Пример:
9.3 Мапа фонт кодирања
Можемо користити горњи код да одштампамо мапу фонта кодирања.
Друга верзија, са различитим фонтовима, један унос по линији:
10 Вербатим линије и размаци
Прилично је збуњујуће открити како (Ла)ТеХ третира све празнина као исти тип размака глуа. Обичан ТеХ даје неке команде да се сачува размак и нове линије као када напишете:
што значи да ћете вероватно морати да комбинете своје окружење и своју команду:
а онда у свом тех фајлу:
11 Макрои дефинишу макрое
Ово је корисно у неким случајевима, на пример за дефнисање команди језика као што је објашњено на Multilingual versions, где крајњи корисник може да напише
и да буде сигуран да је замењн у одговарајући бабел језик.
Хајде да дефинишемо макрое који ће дефинисати команду језике на пример. Ове команде су једноставне: ако је аргумент у вредности варијабле, онда одговарајући макро штампа његов садржај директно. У супротном, не ради ништа.
У суштини, оно што ми желимо да урадимо је крајње једноставно: дефинисање гомиле макроа овако:
У претходном фрагмент коду, само команда иде ка излазу свог садржаја, и неће ништа штампати.. То је оно што желимо. Проблем настаје када желите да аутоматизујете задатак, или ако имате пуно језика, а желите да промените избор језика. Потребно је само да преместите , али то није згодно и чини немогућим да изаберете бабел језик из командне линије. Размислите о овоме ...
Оно што ћемо да урадимо је да дефинишемо команду језика следећи вредност варијабле (или неке варијабле по вашем избору). Отуда употреба команде из пакета.
Пошто је скоро немогуће написати то у ЛаТеХу, користићемо Обичан ТеХ.
Појављује се други проблем: како дефинисати команду чије је име варијабла? У многим програмским језицима то није могуће. Оно што бисмо били у искушењу да напишемо је:
Ово неће радити из два разлога.
# Два последња '#1' треба да се односе на аргументе ''новог'' макроа, али они бивају проширени до макроа првог аргумента јер су у телу тог макроа.
# бива проширен на два токена: '#' и '1', а команда неће радити јер захтева валидно име контролне секвенце.
Решење за проблем 1 је једноставно: користите '##1', што ће проширити до '#1' када је макро извршен.
За пробмел 2, постоји трик. Могуће је рећи tex да је одређени токен контролна секвенца. То је намена Било како било
неће радити јер ће редефинисати у '#1', што ми не желимо, онда ће tex срести , што ће бити грешка.
Морамо одложити експанзију , ''тј.'' да кажемо tex да прошири прво, а онда да примени на то. Постоји команда за то: . То ће проширити пре .
Коначно, ако желимо да поставимо језик из командне линије, морамо бити у могућности да поставимо варијаблу тако да је она у изворном коду подразумеване вредности која се може преватићи оном у командној линији. Ово се може извршити помоћу :
Коначан код је
И ви можете саставити са
latex '\providecommand\locale{en}\input{mydocument.tex}'
12 Белешке и референце
;Додатна литература
* , ''Donald Knuth''* , ''Victor Eijkhout''* , ''Paul W. Abrahams, Karl Berry and Kathryn A. Hargreaves''


Викишколарац:Европа/Северна Македонија

Северна Македонија је држава која се налази  у југоисточној Европи у средишњем делу Балканског полуострва. Има 2 милиона становника. Граничи се са Србијом на северу , Грчком на југу, Бугарском на истоку и са Албанијом на западу. Главни и највећи град Северне Македоније је Скопље, независност државе је проглашена  8. септембра 1991. године . Држава је службено призната 8. априла 1993. године. Валута је  Македонски денар. Први председник Северне Македоније (1945-1946) био је Методије Андов Ченто,а садашнји председник је Стево Пендаровски који је постао председник 2019. године на изборима за председника.
1 Историја
У старом веку највећи део територије Северне Македоније налазио се у саставу краљевине Паоније. Антички Македонци су били стари балкански народ, говорили су један веома непознат језик . Њихов први значајни владар био је Филип II Македонски. Године 336. п.н.е. Филип II Македонски  је покорио горњу Македонију, јужну Паонију и старогрчке полисе.Његов син је приклјучио  остатак региона својој држави и стигао је до севера на Дунаву ,звао се Александар Велики. Његова империа је полазила од Дунава и Јонског мора па до Египта и Индије.Умро је 323. године п.н.е и тада се држава распала на три дела због сукоба. Македонијом је завладала династија Антипатрида али то није дуго потрајало.настала су 3 Макеонска рата (215 п.н.е.-168 п.н.е.) , до рата је дошло због савезништва Македонске државе и Картагине и због продора римске државе. Филип  V је окупирао југ  Грчке али се повукао јер су се грчки полиси и римљан удружили, када је владао син Филипа V римљанини су ушли са југа и победили су у бици код Пидне.После тога Македонска држава је пала под власт Римљана,а Персеј V је постао роб у Риму. После Римског царства 395. године Македонија је постала део Источног римског царства.
У 6. веку Јужни Словени су се населили на територију где је данас Северна Македонија ,били су у савезу са Аварима и Прабугарима. У време владавине Констанса II велики број северномакедонских Словена био је зароблјен и одведен у Малу Азију. Део Македоније је 837. Постао део Првог бугарског царства, у 10. веку у Северној Македонији појавило се богумилско ученје и проширило се по целој Европи. Крајем  13. Века Северна Македонија је постала део српске краљевине . Скопље је 1346. постало прстоница Душановог царства ,облашћу Македоније управљали су браћа Вукашин и Угљеша Мрњачевић,који су покушали да зауставе Турке у Маричкој бици 1371 али су поражени.
За време Турске владаине Скопље и Битољ су били средишта два ејалата,Долина Бардараје после пстала део Северне Македоније , била је у саставу Османског царства док није почео први балкански рат,после кратког времена 1878. године  заузели су је Руси током руско-турског рата (1877-1878) . Пре почетка првог балканског рата Србија и Бугарска су се договориле да данашња територија Северне Македоније добије статус аутономије,а ако то не успе да буде подељена по линији Крива Паланка-Охрид,Бугари нису испунили договор да о деловању војске на Македонију,него су већи део војске усмерили у правцу Истанбула. Бугарска је бил оштећена при подели Македоније(Северне Македоније , па је започела други балкански рат. Србија, Грчка , Румунија и Турска победиле Бугарску у том рату Вардарска Македонија(Северна Македонија) је постала део Србије(1913-1915) Егејска Македонија је припала Грчкој; Пиринска Македонија Бугарској. После Арапског рата југословенски област Македоније су италијанска,маронетске,Велика Албанија и Краљевина Бугарска поделли.Бугари су заузели већи источни и средишњи део Вардарске Македоније,после рата. Вардарска Македонија више није била део Србије , већ се на том простору формирала Народна Република македонија. Међународно признање државе успорила је Грчка због имена нове државе и њених симбола, Уједињене нације су признале 1993. Нову државу под именом Бивша Југословенска Република Македонија. Грчка је идаље била незадовољна и 1994. године  је увела блокаду, а блокада је укинута 1995. када је Северна Македонија променила изглед своје заставе. Спор је решен када је Македонија променила име у Северна Македонија.
2 Географија
Северна Македонија је држава која се налази на Балканском полуострву и има површину од 25.713km .Граничи се са Србијом на северу,на западу са Албанијом, на југу са Грчком и на истоку са Бугарском,окружује је високо-планински појас.у Северној Македонији је субмедитеранска клима .Одликују је сува и врућа лета,хладне и влажне зиме.имају добар квалитет воде,плодно земљиште и велики број сунчаних дана.Највиша температура је била 2007. Године и износила је 45,7 степени  целзијуса,а најнижа је била 1954. године и износила је -39,5 степени целзијуса. Најважније реке су :  Вардар, Треска ,Црна река ,Пчиња , Брегалница, Струмица и Црни Дрм.Најзначајнија језера су : Охридско, Преспанско и Дојранско. Национални паркови у Северној Македонији су: Маврово, Галичица, Пелистер. У Северној Македонији постоји 3.700 биљних врста, 350 врста маховине и 42 врста папрати. Животињски свет Северне Македоние укључује: јелене,вукове,медведе,лисице,веверице,дивље свиње и дивокозе. Може се пронаћи и рис на планинама у западном делу земље.
3 Култура
У граду Охриду постоји музеј на отвореном и културна башта која је постојала и у праисторији , у Охриду је створен први свесловенски универзитет и њега је основао Св. Климент Охридски и Св. Наум Охридски.Манастир Св. Јован Бигорски у Северној Македонији је један од најлепших манастира на Балкану.Године 1980. Охрид и Охридско језеро су проглашени за светску баштину.Школство је доступно свакоме и деца полазе у школу са 6 или 7 година.У Северној Македонији делује 4 државна универзитета и то су: Универзитет у Скопљу, Универзитет Гоце Делчев у Штипу,Св. Климент Охридски Битољ и Државни универзитет у Тетову. Највећи и најстарији универзитет Св. Кирил и Методије сеналази у Охриду и основан је 1949.Познати књижевник у Северној Македонији био је Коста Кочо Рацин. Северно Македонска радио телевизија основана је 1993. Од стране Собрања Републике Северне Македоније. Народна игра фолклор или оро је најомиљенији вид игре у Северној Македонији.Северно Македонска кухиња састоји се од грчке,турске и блискоисточне хране,традиционална јела су: шопска салата, мусака,сарма,кори,селско месо,кукурек,шкембе чорба,…
4 Становништво
Број становника Северне Македоније је 2.083 милиона становника по информацији из 2020. године , има 64,7% православаца и 33,3% муслимана.Службени језици су македонски и албански,у Скопљу живи око 30% становника државе


Vikiškolarac:Evropa/Gruzija

Gruzija je zemlja koja ima drugo ime "Sakartvelo", koje obično koriste starosedeoci. Glavni grad Gruzije je Tbilisi (Tiflis). Valuta Gruzije je Gruzijski lari.
1 Istorija
Gruzijsko carstvo je dostiglo vrhunac izmedju 10. i 13. veka. Posle dugog perioda Тurske i Persijske dominacije, Gruzija je u 19. veku bila pripojena Ruskom carstvu. Gruzija je bila nezavisna od 1918. do 1921. godine, kada je pripojena Sovjetskom Savezu.
1936. Gruzija je postala konstitutivna (savezna) republika i ostala je kao takva sve do raspada Sovjetskog Saveza. Tokom Sovjetskog perioda Gruzijska ekonomija je bila modernizovana i raznolika. Gruzija je proglasila suverenitet 19. novembra 1989. godine, a nezavisnost 9. aprila 1991. godine.
2 Geografija
Gruzija se graniči sa Crnim morem na zapadu, na jugozapadu sa Turskom, a na jugoistoku sa Azerbejdžanom i Jermenijom. To je planinska zemlja koja se skoro u potpunosti nalazi u južnom delu planinskog masiva Kavkaz. Najviša planina u Gruziji je planina Šhara sa nadmorskom visinom od 5193m.
3 Stanovništvo
U Gruziji živi oko 4 miliona ljudi prema popisu stanovništva iz 2012. godine. Gruzijci čine 84% stanovništva, a u druge etničke grupe uključuju Jermene, Grke, Ruse, Jevreje, Azerbejdžane, Osete i Abhaze.
Službeni jezik je Gruzijski. Maternji jezik govori preko 86% stanovništva. Gruzijski je podeljen na Istočno - Gruzinsku i Zapadno -Gruzinsku grupu koje su međusobno povezane sa drugim jezicima koji se govore u zemlji, uključujući jezike Laz i Svan.
Velika većina stanovništva Gruzije su hrišćani od kojih većina pripada Gruzijskoj pravoslavnoj crkvi. 65% Gruzijaca su Gruzijski pravoslavci, 11% su Muslimani, 10% Ruski pravoslavci i 8% Jermeni.
4 Sport
Lelo Burti je ekipni, kontaktni sport koji je nastao u davnim vremenima u Gruziji. Doslovno se prevodi kao "Field Ball" sa Gruzijskog i ima mnogo sličnosti sa ragbijem. Igra se između dva tima od po 15 igrača u svakoj ekipi, u dva poluvremena koja traju po 30 minuta. Igračima je dozvoljeno da pomeraju loptu udaranjem, dodavanjem napred ili nazad ili da je pomeraju trčeći sa loptom. Cilj igre je postići što više golova. Golovi se postižu šutiranjem ili nošenjem lopte kroz središnji deo krajnje linije gola koji se naziva "mak".
5 Znamenitosti
* Upliscihe
Upliscihe je grad uklesan u steni litice. Nastao je u kasnom bronzanom dobu, oko 1000. godine pre nove ere i zvanično je bio naseljen sve do 13. veka nove ere, kada su ga Mongoli opljačkali.
* Manastir Gelati
Osnovao ga je Gruzijski kralj David IV 1106. godine i bio je jedan od prvih manastira u Gruziji. Nalazi se na UNESKO - voj listi svetske kulturne baštine. Unutrašnjost manastira sadrži veliki broj murala i rukopisa koji datiraju iz 12. veka, a u centralnom delu crkve nalazi se veliki mozaik.


Викишколарац:Европа/Естонија

Естонија је држава која се налази у Балтичком региону северне Европе. У њену територију, осим континенталног дела, спада још и 2.200 острва , од којих су највећа Сареба (2.671км2), Хијума (989км2) и Муху (198км2). Главни град Естоније је Талин, који има 435.972 становника. Естонија је вишенационална држава у којој се према пописима из 2.000. године говори чак 109 језика!
1 Историја
Територија Естоније насељена је још од краја леденог доба, пре чак 10.000 година пре нове ере. Најстарија насеља била су смештена у околини реке Парну, 9.000 година п.н.е. Око 4.000 година пре нове ере, у Естонију је дошла нова, тзв. „култура чешљастих украса“ у чије обичаје су укључивали полагање фигура у гроб не само животиња већ и људи. Те фигуре биле су изрезбарене од кости и јантара. Касније су дошле велике промене у друштву, људи су почели да се баве пољопривредом, која је постала главна грана Естонске привреде.
Најстарије насеље на подручју Естоније било је насеље Пули, на обалама реке Парну, које је уједно било и најпознатије насеље. Занимљиво је, како се ово насеље када је тек настало, налазило тачно на обалама Пашког залива, док је данас од њега удаљен чак 14 км. На том подручју су археолози проналазили кости псећих зуба, што указује на то да је овај народ припитомљавао ове животиње.
Основне активности у овим народима били су лов, риболов и скупљање шумских плодова.
Током бронзаног доба почиње дизање првих грађевина. Прелазак на следећи начин живота почео је око 1.000 година пре нове ере, а завршава се 500 година касније, почетком гвозденог доба.
Током гвозденог доба, десили су се многи ратови и сукоби са околним племенима. Такође, били су и сукоби са Скандинавским племенима, који се помињу у древним скандинавским сагама.
Са истока су на тло Естоније продрли рукски владари и након што су поразили Естонце, књаз Јерослав Мудри, 1030. године,  основао је утврђење, на месту где се данас налази град Тартур.
2 Географија
Естонија обухвата територију од 45.228км2. Већина њених острва налази се у близини копна, а најудаљеније острво је острво Рухну у Ришком заливу које је од копна удаљено 65км. Укупна дужина обале Естоније, укључујући и њена острва, износи 2.551км.
Побрђа се углавном налазе у прелазним, јужним и југоисточним пределима землље. Њихове основе углавном се налазе на надморским висинама између 75 и 100м.
Низијска подручја се налазе уз обале Балтичког мора , а надморска висина ја ту испод 50м.
Естонија се налази у прелазној зони, где су климе такве да се она налази између благе морске и оштрије континенталне климе. Важан утицај на климу имају ваздушне масе са Атлантика које су доспеле на ово подручје преко Балтичког мора. Захваљујући великим утицајима Балтичког мора, територије уз обалу и острва у току зиме имају блажу климу, док је кретањем ка унутрашњости клима много оштрија.
3 Становништво
Када су почели периоди са великим морталитетом, Естонију су захватиле велике миграције.
Пре другог светског рата Естонци су чинили свега 88.11% укупне популације, а остатак популације чинило је 5 мањинских народа. Међу њима су најбројнији Руси, Немци и Швеђани, а Летонци и Јевреји су чинили мање од 0.5% укупног становништва. Велике промене су се дешавале током и после другог светског рата, тако да су чак 4 мањинске заједнице нестале, а опстали су само Руси.
Према подацима из 2010. године,  Естонску популацију сада чине 68% Естонци и 25% Руси од укупне популације на подручју Естоније. Такође су значајну популацију имали још само Украјинци, Белоруси и Финци.
Критичан период за демографију били су 13. и 14. век када су многи ратови довели до смањења броја становника за десетине.
4 Знаменитости
Естонија има много знаменитости. Неке од најзанимљивијих су: Пећине Пиуса и Кратер Каали.
4.1 Пећине Пиуса
Настале су као резултат наслага и развоја реке Пиус и постале су природни резерват. Ове пећине могу се видети само уз водича. Пећине Пиуса су највеће зимовалиште слепих мишева у источној Европи.
4.2 Кратер Кали
Сааремаа је позната по свом пољу метеорита. Највећи кратер има пречник од 110м и због тога је на осмом месту на планетарној лествици метеорског кратера. Најбоље време за посету овом невероватном кратеру је јул или август.


Викишколарац:Европа/Албанија

Албанија је медитеранска држава југоисточне Европе која се налази на Балканском полуострву. Граничи се са Црном Гором на северу, Србијом на североистоку, Северном Македонијом на истоку и Грчком на југу и југоистоку. Главни град је Тирана. Осим престонице Тиране већи градови су Драч и Елбасан. Валута Албаније је лек. Албанија није члан Европске уније.
1 Историја
Током 15. века, када је велики део Балканског полуострва био под Турском влашћу, Албанија је кратко била независна држава под вођством Ђурађа Кастриота познатог као Скендербег. Осим овог изузетка држава није имала независност све до 20. века. После пет стотина година под Турском влашћу Албанија постаје независна држава 1912. године. Од 1920. године држава усваја републикански облик владавине. Албанија је била једна од првих замаља окупираних од стране Сила Осовине у Другом светском рату. 1939. године Италија је извршила инвазију на ову државу. После Другог светског рата Албанија је постала комунистичка држава позната као Социјалистичка Народна Република Албанија. Њом је владао Енвер Хоџа до своје смрти 1985. године. Албанија је постала демократска земља 1991. године.
2 Географија
Албанија има укупну површину од 28.748 квадратних километара. Налази се на Балканском полуострву, у јужној и југоисточној Европи. На западу има излаз на Јадранско и Јонско море. Приморске низије имају медитеранску климу, док у планинским крајевима влада умерено континетална клима. Просечна количина падавина је велика. 70% земље је планинско. Најраспрострањенији планински ланци су Проклетије на северу, Шар планина на североистоку, планина Кораб на истоку, планина Пинд на југоистоку, Цераунске планине на југозападу и планине Скендербег у центру. Највиша планина је Кораб са 2753 метара. Кроз Албанију не протичу велике реке. Најдужа река је река Дрим, која настаје спајањем Црног и Белог Дрима. Са Белим Дримом укупна дужине реке је 335 км. Једна од најзначајнијих карактеристика Албаније је присуство бројних језера од којих су најпознатија: Охридско, Преспанско и Скадарско језеро. Охридско језеро се налази на југоистоку Албаније и најдубље је језеро на Балканском полуострву. Његова дубина достиже до 289 м. Охридско језеро је проглашено за Светску баштину и под заштитом је УНЕСКА. Преспанско језеро се налази још јужније од Охридског језера. Састоји се из два језера, Велике и Мале Преспе и налази се на надморској висини од 853 метара. Највећа дубина језера је 54 м. Скадарско језеро се налази на северозападу. Представља највеће језеро на Балканском полуострву и јужној Европи са површином од 369,7 квадратних километара.
3 Становништво
Албанија је била насељена још од времена праисторије. У новијој историји насељавали су је католици и Јевреји који су последњих неколико стотина година или прешли у ислам или су се преселили негде другде. Око 40% становништва чине Муслимани, Православаца има 23%, Католика око 13%, а остали су атеисти (без религије).
Државни језик је албански. Велики број Албанаца данас живи и у Северној Македонији, Грчкој, Италији као и на Косову у Србији.
Стопа писмености за укупну популацију узраста од 9 година навише износи 94%. Основно образовање је обавезно и обухвата 1. – 9. разред, али већина ученика наставља најмање до средњег образовања које обухвата 10. – 12. разред. Ученици на крају 9. и 12. разреда полажу матуру како би наставили школовање. Школска година почиње у септембру, а завршава се крајем маја или почетком јуна.
Једна од међународно најпознатијих Албанки била је Агнес Гонџа Бојаџи, познатија као Мајка Тереза. Она је била римокатоличка часна сестра која је помагала сиромашнима широм света, а посебно у Индији. Добила је Нобелову награду за мир 1979. године за свој хуманитарни рад.
Најпопуларнији спорт у Албанији је фудбал, а најпраћенији спортски догађај је Светско првенство. Остали популарни спортови укључују кошарку, одбојку и гимнастику.
4 Знаменитости
Албанија је данас популарна дестинација за туристе из Европе и других земаља. Туристи посећују грчке, римске и турске археолошке грађевине. Планине и плаже у Албанији су једнако добре као и у Европи али са много мање гужве. Већина туриста долази из Грчке, Северне Македоније, Италије и Србије. Долазе туристи и из Пољске, Чешке, Француске и Шведске. У Албанији постоје три УНЕСКО светске баштине међу којима су грчки и римски древни град Бутринт као и средњевековни турски град Ђирокастра.


Викишколарац:Европа/Турска

Турска је велика држава у југо - источној Европи и западној Азији. Граничи се са Грчком, Бугарском, Грузијом, Јерменијом, Азербејџаном, Ираком, Ираном и Сиријом. Главни град је Анкара. Остали велики градови су Истанбул и Измир. Турска није чланица Европске Уније али жели да постане у будућности. Валута је турска лира.
1 Историја
Турска има веома дугу историју. Окупирали су је Тројанци, Грци, Лидијци, Римљани, Византинци, Селџуци, Османлије. Пре 1923. Турска је контролисала земље широм југоисточне Европе, југозападне Азије и северне Африке као Отоманско царство. Данас постоји преко 50 земаља у Европи, Азији и Африци које су некада биле део Отоманског царства. Турска је изгубила своје царство и постала независна држава 1923. Од Другог светског рата Турска је била блиски савезник већине европских земаља и САД. Данас је земља прилично просперитетна, има добре односе са својим суседима и нада се да ће постати део Европске уније у наредних неколико година.
2 Географија
Азијска Турска (сачињена углавном од Анадолије), која обухвата 97% земље, одвојена је од европске Турске Босфором, Мраморним морем и Дарданелима (који заједно чине водену везу између Црног мора и Медитерана). Европска Турска (источна Тракија или Румелија на Балканском полуострву) обухвата 3% земље. Територија Турске је дугачка више од 1.600 километара (1.000 миља) и широка 800 км (500 миља), отприлике правоугаоног облика. Подручје Турске, укључујући језера, заузима 783.562 квадратна километра (300.948 квадратних миља), од чега је 755.688 квадратних километара (291.773 квадратних миља) у југозападној Азији и 23.764 квадратна километра (9.174 квадратних миља) у Европи. Подручје Турске чини је 37. по величини земљом на свету, и отприлике је величине метрополитанске Француске и Уједињеног Краљевства заједно. Турска је окружена морима са три стране: Егејским морем на западу, Црним морем на северу и Средоземним морем на југу. Турска такође садржи Мраморно море на северозападу. Европски део Турске, на северозападу, је Источна Тракија и чини границу Турске са Грчком и Бугарском. Азијски део земље, Анадолија (који се назива и Мала Азија), састоји се од високе централне висоравни са уским обалним равницама, између Кероглуа и планинског ланца Источно-Црно море на северу и планина Таурус на југу. Источна Турска има више планински пејзаж и дом је извора река као што су Еуфрат, Тигар и Арас, а садржи језеро Ван и планину Арарат, највишу тачку Турске на 5.165 метара (16.946 стопа). Турска је географски подељена на седам региона: Мраморно, Егејско, Црно море, Централну Анадолију, Источну Анадолију, Југоисточну Анадолију и Медитеран. Неравни северноанадолски терен који се протеже дуж Црног мора подсећа на дугачак, уски појас. Овај регион чини отприлике једну шестину укупне површине Турске. Као општи тренд, унутрашња анадолска висораван постаје све храпавија како напредује ка истоку. Земљотреси су чести и повремено јаки јер је већина планина настала вулканском активношћу. Турска има хладне, снежне зиме и топла, сува лета.
3 Становништво
Становништво Турске обухвата нешто више од 84 милиона. Трећа је по величини европска држава (после Русије и Немачке). Већина становништва говори турски, који је национални језик Турске. Ислам је главна религија која се практикује у Турској, где је номинално 99% турског становништва муслимани. Око 90 одсто становништва живи у азијском делу Турске, а око 10 одсто у европском делу. Најпопуларнији спорт у Турској је фудбал. Популарни су и други спортови попут кошарке и одбојке. Сурфовање, сноуборд, скејтборд, параглајдинг и други екстремни спортови постају све популарнији сваке године. Још један велики спорт у којем су Турци били међународно успешни је дизање тегова. Турски дизачи тегова, и мушки и женски, оборили су бројне светске рекорде и освојили неколико титула европских, светских и олимпијских шампиона.
4 Знаменитости
Истанбул је главни туристички град у земљи и познат је по мешавини европске и азијске културе, архитектуре и начина живота. Турску сваке године посети око 29 милиона туриста. Осим Истанбула, међу туристима су популарна бањска, планинарска и приморска одмаралишта. Туристи у Турску долазе из великог броја земаља укључујући Уједињено Краљевство, Немачку, Русију, Иран и Јапан. У Турској постоји 15 УНЕСКО-вих локација светске баштине које укључују историјске области Истанбула, древни град Троју и Велику џамију и болницу Дивриги на истоку земље.


Викишколарац:Европа/Норвешка

Норвешка је земља у северно-западној Европи. Граничи се са Шведском, Финском и Русијом. Главни град Норвешке је Осло. Остали велики градови у Норвешкој су Берген, Ставангер, Трондхеjм и Кристиансанд. Норвешка валута је Норвешка круна. Норвешка није део Европске Уније. Норвешки народ је izglasao „ne“ za ulazak у EУ (Европску унију).
1 Историја
Норвешком историјом доминирају ратови, посебно од 900-1349. Познати Викинзи су открили и населили места попут Гренланда, Исланда и Њуфаундленд, и освојена места као што су Острво Ман, Оркнијска острва и Шетландска острва. После Црне смрти (пандемије), Норвешка је била део Кламарске уније (Норвешка, Данска, Шведска), а касније кад је Шведска изашла из уније, Норвешка је била део Данске скоро 400 година. Године 1814 Норвешка је направила свој устав, а Норвешкој је било дозвољено да га задржи када је ушла у савез са Шведском. У 1905. Норвешка поново постаје независна, а после избора , норвешки народ је изабрао да буде краљевина са сином данског краља.
2 Географија
Фјордови, дуге увале из мора, покривају већину дела Норвешке обале. Норвешка је веома дугачка земља, као Чиле. Протеже се од 57° и 81° северно, а делови севера су у Артичком кругу. Норвешка има 239 057 регистрованих острва распоређених  дуж обале од 83.000 километара. Највиша планина у Норвешкој је Галдхопигген са 2.469 метара.
3 Становништво
Становништво Норвешке су углавном етнички Норвежани и људи из других скандинавских земаља. Приближно 5 милиона људи живи у Норвешкој. Већина Норвежана су протестанти хришћани. Ту су и мале мањине католичких хришћана, муслимани и Јевреји. Главни језик Норвешке је норвешки (који има 2 писана облика). Сами народ говори мноштво сами језика, посебно на северу земље. Чувени Норвешки уметник био је Едвард Мунк који је био познат по слици „Крик“.
4 Знаменитости
Норвешка је веома популарна међу туристима, посебно онима који живе на отвореном. Норвешка је веома скупа земља, али је многи туристи посећују сваке године како би видели чувене фјордове, нетакнуту природу и атрактивне градове широм земље. Најпосећеније турицтичке локације у Норвешкој су скакаоница Холмеколен и Бриген које су под заштитом УНЕСЦО-а. Главни град Осло популаран је за пословна путовања и излетна путовања, као и крстарења на северном Артику нарочито у време зиме.