MiG-21/Sadržaj/MiG-21 danas

Do početka 1990-ih, u svijetu je još uvijek bilo aktivno više od tisuću zrakoplova unatoč tomu što se već bili stari. Zamjena tolike količine zrakoplova je bila financijski gotovo nemoguća (pogotovo jer se najčešće nalazio u sastavu manjih siromašnijih zemalja) a budući da su njegove karakteristike općenito još uvijek bile dobre, počeli su se razvijati razni projekti moderinizacije ugradnjom novije elektronike te novog naoružanja.
No ovo nije bila nova ideja. Egipćani su nakon 1973. te prekida odnosa s SSSR-om započeli s moderinizacijom svoje flote ugradnjom zapadnjačke tehnologije. Moderinizaciju su vršili Aerospace i Rolls-Royce a uglavnom je unaprijeđivana elektronika; ugrađen je novi GEC-Marconi HUD, Teledyne sustav za navigaciju i AN/ALE-40 izbacivač IC mamaca. Egiptaski MiG-21 su imali i mogućnost nošenja zapadnog naoružanja poput Sidewinder rakete zrak-zrak. Dodatni trud u moderinizaciju su uložili rusi nakon pada SSSR-a. 1992. na zračnom mitingu u Moskvi su przentirali poboljšani MiG-21Bis koji je mogao nositi R-27 (NATO naziv AA-10 Alamo) rakete srednjeg dometa te R-73 (NETO naziv AA-11 Archer) kratkog dometa te je imao noviju elektroniku. Ovo se naposljetku pokazalo samo kao pokušaj demonstiraranja koje su mogućnosti unaprijeđivanja. I prije toga, Rusija se dogovarala s Indijom o moderinizaciji njihovih MiG-21Bis. Preliminarni ugovor je potpisan 1993. a službeni ugovor o unaprijeđenju 125 zrakoplvova je potpisan 1996. Postoji mogućnost da se moderinizira dodatnih 50. Originalna konfiguracija je bila poznata pod imenom MiG-21-93 a prototip je poletio 1995. Danas je ta inačica poznata pod imenom MiG-21UPG a ima sljedeća poboljšana: napredni Phazotron Kopyo radar s povećanim dometom koji može pratiti osam te napasti dvije mete odjednom, podrška za najnovije R-77 (NATO naziv: AA-12 Adder) rakete, Francusku elektroniku, moderni HUD te Izraelski sustav protu mjera. Osim Indije i nekoliko drugih zemalja se zainteresiralo za MiG-21UPG, no nije poznato koje zemlje točno.
U prosincu 2000. prva dva MiG-21UPG su dostavljena Indiji a od 2001. Indija je nastavila samostalno unaprijeđivat zrakoplove. Prema planovima, svih 125 zrakoplova je trebalo biti gotovo do 2004.
Osim Rusije, i neke druge zemlje također nude poboljšanja. 1993. Izraelski Elbit Systems s Rumunjskim Aerostarom je započeo moderinizaciju 100 rumunjskim MiG-21MF na Lancer standard koji uključuje: IAI-Elta EL/M-2032 multi-modalni radar, Litton navigacijski sustav, sustav protumjera te radio otporan na ometanje. Lancer standard može nositi AA-11 Archer i Izraelske Rafael Python 3 rakete zrak-zrak te Elbitove Opher bombe s infra-crvenim navođenjem. Prototip jednosjeda Lancer I je poletio 1995. a dvosjedni prototip Lancer II 1996. Jednosjedni zrakoplovi koji su namjenjeni jurišnim zadacima nose naziv "''Lancer A''", dvosjedi za obuku "''Lancer B''" a lovci za održavanje zračne nadmoći "''Lancer C''". U isto vrijeme i Bugarska je provela blaga unaprijeđenja na svojima MiG-21Bis nadodavši GPS te možda NATO kompatabilne sustave za komunikaciju.
Israeli Aircraft Industries je promovirao svoj paket unaprijeđenja pod oznakom MiG-21-2000 koji ima Elta EL/M-2032 multi modalni radar, HOTAS kontrole, GPS i moderni sustav protu-mjera. Može nositi Python III rakete zrak-zrak te Ruska oružja. Iako je prototip poletio 1998. nije poznatno jeli itko odlučio unaprijediti svoje zrakoplove na ovaj standard.

MiG-21


Domovinski rat/Sadržaj/Popis poginulih branitelja

Poginuli branitelji po županijama:
#Zagrebačka županija
#Krapinsko-zagorska županija
#Sisačko-moslavačka županija
#Karlovačka županija
#Varaždinska županija
#Koprivničko-križevačka županija
#Bjelovarsko-bilogorska županija
#Primorsko-goranska županija
#Ličko-senjska županija
#Virovitičko-podravska županija
#Požeško-slavonska županija
#Brodsko-posavska županija
#Zadarska županija
#Osječko-baranjska županija
#Šibensko-kninska županija
#Vukovarsko-srijemska županija
#Splitsko-dalmatinska županija
#Istarska županija
#Dubrovačko-neretvanska županija
#Međimurska županija
#Grad Zagreb

Popis poginulih branitelja


Domovinski rat/Sadržaj/Popis poginulih branitelja/Zagrebačka županija

Ovo je nepotpuni popis hrvatskih branitelja poginulih u Domovinskom ratu s područja Zagrebačke županije.
* Mijo Babić (* 3.12.1968. - † 11.6.1992.)
* Nenad Babić
* Ivan Bešenić
* Branko Bošnjak (* 22.3.1963. - † 29.1.1995.)
* Darinko Britvec (* 23.9.1971. - † 16.9.1991.)
* Željko Filipović
* Milivoj Halar
* Mato Herdoman
* Božidar Huzanić
* Ivan Keser
* Ante Kolovrat
* Željko Kovačević
* Davor Ljubanović
* Ante Salapić
* Luka Živković (* 28.9.1956. - † 17.4.1992.)

Popis poginulih branitelja


Ubuntu/Sadržaj/Postavke/Ploča

Ovo se odnosi na upravljačku ploču na radnoj površini, tj. ''"panel"''.
Standardno na Ubuntu se nalaze dvije ploče, jedna se nalazi na gornjem djelu radne površine, i ona sadrži glavni izbornik za programe i sustav, vrijeme, korisnički račun, ikonu za gašenje računala i sl. A donja ploča standardno sadrži izbornik za radne površine, popis otvorenih prozora, ikonu za obrisane datoteke (skroz desno) i za izlaz na radnu površinu (skroz lijevo). Izgled radne površine, što uključuje i ploče, je u potpunosti moguće prilagoditi potrebama korisnika, izmijeniti boje, veličinu, ikone itd.
1 Osnovne postavke
Desnim klikom na određenoj ploči dostupne su mogućnosti poput brisanja, svojstva, dodavanja nove ili dodavanja objekata. Kod svojstva možete odabrati položaj ploče (dolje, gore...), širinu, te opcije poput strelica za skrivanje ploče ili samoskrivanje. Opcija ''proširi'' sažima ploču na potrebnu dužinu za sve ikone, time ne ostavlja prazno mjesto, a kad se doda nova ikona ploča se proširi za potrebno mjesto.
u tabu ''pozadina'' se može odrediti boja ploče i prozirnost, ili odrediti sliku kao pozadinu.
2 Dodavanje i premještanje objekata
Novi objekti se mogu dodati povlačenjem ikone s mišem sa radne površine, glavnog menija ili neke druge ploče na željenu ploču. Ili desnim klikom na ploču i odabirom opcije ''Dodaj na ploču'', nakon čega će se pojaviti prozor s popisom aplikacija koje se mogu dodati na ploču. Na ploči se može nalaziti ikona za pokretanje nekog programa ili za pristup na neku lokaciju ili aplikacija s nekim svojstvima kao što je vrijeme.
Objekti se premještaju jednostavnim povlačenjem miša, s time da moraju biti otključani. Desnim klikom na vrh ikone se dobiva izbornik u kojemu možemo zaključati ili otključati ikonu, zaključano sprečava slučajno pomicanje objekata. U meniju se ujedno nalazi i opcija ''pomakni'' s kojom se objekt može pomaknuti, ako je otključan. Ovisno o objektu o kojemu se radi, na tom izborniku mogu biti i dodatne opcije za podešavanje nekih postavki tog objekta. Kod glavnog izbornika, to može biti ''Uredi izbornik'', za detaljnije uređivanje izbornika, ili kod sata ''Postavke'', za odabir načina prikazivanja vremena i sl.
3 Opis nekih aplikacija iz izbornika
*Custom Application Launcher - s njim se može definirati pokretanje određenog programa ili lokacije.
*Ladica - Ladica služi kao "mala ploča", u nju se mogu staviti ikone za pokretanje programa ili lokacije, a zazuima mjesto jedne ikone.
*Mijenjač radnih površina - standardno prisutan, i služi za skaknje s jedne radne površine na drugu, u postavkama se može odrediti broj radnih površina pa i naziv pojedine radne površine.
*Obavijesna površina - standardno prisutna, služi kao mjesto za razne obavijesti tijekom rada na računalu, ikone nekih aktivnih programa, obavijest o dostupnim nadogradnjama i sl.
*Odabir prozora - mali padajući izbornik za odabir između otvorenih prozora.
*Pokreni program - mala aplikacija za pokretanje programa upisivanjem njegovog imena ili biranjem s popisa.
*Popis prozora je klasičan prikaz prozora na dnu ekrana, tj. donjoj ploči. Ako je ovo preveliko, može se zamijeniti manjom aplikacijom "Odabir prozora".
*Prikaži radnu površinu - standardno prisutno, minimizira sve prozore i prikazuje radnu površinu.
*Sat - standardno prisutno, može pokazivati sat i vrijeme kao malu ikonu.
*Zaključaj zaslon - zaključava zaslon, tj. pokreće čuvara zaslona, a za pristup radnoj površini treba upisati lozinku.

Ubuntu


Ubuntu/Sadržaj/Administracija/Instalacija programa

U Ubuntu se instalacija programa može napraviti na više načina, korištenjem terminala, aplikacijama za dodavanje i uklanjanje programa. Za instalaciju bilo kojeg programa najpotrebnija je internet veza, koja nije nužna jer se može i s instalacijskih diskova, ali je najpogodnija zbog ažurnosti. Za instalaciju programa su potrebna ''root'' prava, odnosno lozinka.
1 Dodaj/Ukloni programe
Ovo je najjednostavniji način za dodavanje i uklanjanje programa. Moguće je nekoliko programa istovremeno dodati i ukloniti. Na lijevoj strani su programi svrstani u kategorije. Na desnoj strani se nalazi sam popis programa, a mogu se i poredati po "popularnosti" ili nazivu. U donjem okviru se nalazi kraći opis odabranog programa. Pored svakog programa se nalazi kućica, koja ako je već označena, znači da je program već instaliran. Ako se želi ukloniti dotični program, potrebno je samo odznačiti kućicu i primijeniti promjene (eng.: ''Apply Changes''), a za dodati novi, označiti. Istovremeno se tako može odabrati i ukloniti nekoliko programa, te potom primijeniti odabrano (instalirati).
Na vrhu se nalaze dva okvira, desni služi za pretraživanje programa po određenom nazivu, a lijevi služi za selektiranje programa po licencama i izvoru. ''All available applications'' označava sve dostupne programe, ''All Open Source applications'' označava sve dostupne "slobodne" programe, ''Supported applications'' označava programe s potporom krovne organizacije Ubuntu-a, ''Third party applications'' su programi "treće strane", a ''Installed applications only'' su samo već instalirani programi.
Aplikacija ''Dodaj/Ukloni programe'' bi trebala biti prisutna u OS kod svake normalne instalacije, ako aplikacija nije prisutna, može se instalirati preko terminala sa , ili u ''Synaptic upravitelju datoteka'' odabirom paketa gnome-app-install
2 Synaptic upravitelj paketa
Synaptic upravitelj paketa je složeniji pristupa dodavanju i uklanjanju programa od prethodno opisanog. Ovom aplikacijom je moguće dodavati, uklanjati i nadograđivati pakete, te upravljati repozitorijem.
Na lijevoj strani je moguće odabrati pakete po namijeni, stanju, izvoru ili osobnom filtru. Na desnoj strani su paketi, ispod njih kraći opis, a detaljnije informacije o pojedinom paketu su dostupne preko ''Paket -> Svojstva'' ili ''Ctrl + O'', gdje je moguće vidjeti informacije poput verzija i ovisnosti. Kvadratić pored paketa označava njegovo stanje (instaliran, nije instaliran, dostupna nadogradnja, pokidan i sl.).
Da bi se instalirao novi paket, potrebno je klikom na njega označiti kvadratić sa ''Označi za instalaciju'', nakon čega se može pojaviti manji prozor koji obavještava o dodatnim paketima nužnim za odabranu instalaciju. Za uklanjanje paketa mogu se odabrati opcije ''Označi za uklanjanje'' ili ''Označi za potpuno uklanjanje'', potpuno uklanjanje uklanja i konfiguracijske datoteke.
*Synaptic upravitelj datoteka na Wikipediji.
3 Terminal
Preko terminala se mogu dodati, ukloniti ili nadograditi paketi.
Određene naredbe za instalaciju programa:
*ažuriranje popisa paketa:
*instalacija svih dostupnih nadogradnji:
*pretraživanje paketa:
*instalacija paketa:
*uklanjanje paketa:
*uklanjanje određenog paketa i svih drugih ovisnih o njemu (koji nisu u upotrebi):
*automatsko uklanjanje nekorištenih paketa:

Ubuntu


Domovinski rat/Sadržaj/Popis poginulih branitelja/Karlovačka županija

Ovo je nepotpuni popis hrvatskih branitelja poginulih u Domovinskom ratu s područja Karlovačke županije.
* Dragan Brdar † 11.09.1991.
* Vladimir Grginčić † 25.08.1991.
* Božidar Jagetić † 23.08.1991.
* Damir Pintar † 22.08.1991.
* Antun Porubić † 11.09.1991.
* Miroslav Žgela † 01.09.1991.
* Mirko == Ocelić 1960 † 1991.
* Drago == Moćan ==, 1968- † 1992
* Alen Pilat 》 13.9.1993.

Popis poginulih branitelja


Domovinski rat/Sadržaj/Oružje u Domovinskom ratu

1 Kopnena vojska
1.1 Tenkovi
*M-84
*M4 Sherman
*M18 Hellcat
*M36
*T-35
*T-55
*T-72
2 Oklopna vozila
*PT-61
*M-60
*Lako oklopno vozilo (LOV)
*BOV
*BOV-3
*BVP M-80
*2S1 Gvozdika
*BRMD
*oklopni vlak Krajina expres
2.1 Lanser Raketa
*BM-21 Grad
*M-77 Oganj
2.2 Pješačko oružje
*AK-47
*Šmajser
*Strojnica ERO
*9K111 Fagot
*9K115 Metis
3 Zrakoplovstvo
3.1 Zrakoplovi
*Soko G-4 Super Galeb
*Soko G-2 Galeb
*Soko J-21 Jastreb
*Soko J-22 Orao
*MiG-21
3.2 Helikopteri
*Mil Mi-8
4 Mornarica
4.1 Brodovi
*RTOP-11 Kralj Petar Krešimir IV.
*RTOP-21 Šibenik
*VPBR-31 Split
*BS-73 Faust Vrančić
*DJB-103
4.2 Podmornice
''(u izradbi)''

Oružje u Domovinskom ratu


Domovinski rat/Sadržaj/Popis poginulih branitelja/Primorsko-goranska županija

Ovo je nepotpuni popis hrvatskih branitelja poginulih u Domovinskom ratu s područja Primorsko-goranske županije.
Specijalna jedinica PU Primorsko Goranske, "Ajkule":
* Ivica Antončić 11.08.1971.-04.09.1993.
* Velimir Bažok 08.12.1970.-01.02.1996.
* Bruno Bolanča 07.01.1973-04.09.1993.
* Dalibor Dadić 18.07.1972.-10.10.1993.
* Marino Jakominić 13.09.1956.-29.08.1992. (zapovjednik)
* Atos Načinović 10.09.1972.-03.05.1995.
* Zvonko Pavelić 04.04.1966.-20.09.1991.
* Sergio Šimac 08.01.1971.-03.05.1995.

Popis poginulih branitelja


Domovinski rat/Sadržaj/Popis poginulih branitelja/Zadarska županija

Ovo je nepotpuni popis hrvatskih branitelja poginulih u Domovinskom ratu s područja Zadarske županije.
* Miroslav (Jakov) Bašić
* Zoran (Mile) Bašić
* Rade (Grgo) Bilaver
* Stanko (Stipe) Bilaver
* Željko (Slavko) Bilaver
* Vladimir (Franjo) Horvat
* Jakov (Križan) Ivković
* Nediljko (Andrije) Ivković
* Šime (Ljubo) Ivković
* Mile (Jure) Jurić
* Nediljko (Ante) Jurić
* Zdenko (Joso) Modrić
* Slavko (Joso) Miljanić
* Mile (Petar) Pavičić
* Nediljko (Grgo) Pavičić
* Gašpar (Ljubo) Perica
* Ante (Ivan) Ražov
* Marko (Grgo) Rogić
* Milan (Petar) Rogić
* Bude (Vice) Šegarić
* Ivica (Vice) Šegarić
* Miljenko (Vice) Šegarić
* Šime (Rade) Šegarić
* Nediljko (Božo) Škara
* Stanko (Stojan) Vicković
* Mladen (Petar) Strenja

Popis poginulih branitelja


Ruski jezik za Hrvate/Sadržaj/Lekcija prva

=Osobne zamjenice. Prošlo vrijeme. Vrste deklinacije.=
1 Gramatika
Ruske osobne zamjenice potiču iz praslavenskih i liče na hrvatske. Mijenjaju se po svim osobama i po broju (jednina/množina).
Jednina, Množina
Prva osoba, я ''ja'', мы ''mi''
Druga osoba, ты ''ti'', вы ''vi''
Treća osoba, он, она ''on, ona'', они ''oni''
Okrenite posebnu pozornost na oblik ''oni''. U ruskom jeziku množina pridjeva i imenskih zamjenica ne mijenja se po rodu. To znači da pridjevi i zamjenice svi nemaju raznih oblika za jedninu.
Ruske zamjenice koriste se uvijek uz glagole, kao u francuskom, iako završetak glagola obilježava osobu radnje. Zamjenica može biti izostavljena, ali to donosi ton neke neformalnosti, ako ne i lijenosti. Javni izuzetak iz ovoga pravila su pitanja:
:- Сходишь? (''Shodiš'?''):- Схожу, схожу. (''Shožu, shožu.''):- Hoćeš poć?
:- Hoću, hoću.
Naravno, kao i u hrvatskom zamjenice trećeg lica se ne izostavljaju gotovo nikada, pa ni u pitanjima.
Ruske zamjenice su potrebne u rečenici još zbog toga što rusko prošlo vrijeme -- ima samo jedno -- je ustvari stari slavenski perfekt s izgubljenim pomoćnim glagolom: to jest glagolski pridjev. Prošlo vrijeme mijenja se po rodu i po broju, kao svaki predikativni pridjev (ja sam beo, ja sam zlatan, ja sam znao -- u ovom zadnjem primjeru ''znao'' je glagolski pridjev.) Ruski perfekt se mijenja na ovakav način:
Glagol знать ''znat''':
Jednina, Množina
Prva osoba, знал, знала, знали
Druga osoba, знал, знала, знали
Treća osoba, знал, знала, знали
Glagol идти ''idti'':
Jednina, Množina
Prva osoba, шел, шла, шли
Druga osoba, шел, шла, шли
Treća osoba, шел, шла, шли
Glagol мочь ''moč''':
Jednina, Množina
Prva osoba, мог, могла, могли
Druga osoba, мог, могла, могли
Treća osoba, мог, могла, могли
Izvukao sam tri paradigme kako bi ispoljio neka svojstva ruskog perfekta i njihove povezave s hrvatskim.
Primjetite prvo da ruski infinitiv završava se s jedno od tri sloga: ть, чь, i ти. Prvi završetak je najčešći i koristi se kod glagola čiji korijen završava se na samoglasnik osim g i k; drugi završetak koristi se (kao u hrvatskom) u glagolima koji imaju g ili k na kraju; treći završetak uvijek nosi naglasak i koristi se kad god korijen završava s suglasnikom.
U perfektu glagola na чь, kako bi se izbježao nezgrapni liazon, hrvatski ubacuje nestalni a (mogao, mogla), dok ruski ispušta krajni l: мог, могла. Ipak, nestalni a može postojati u perfektnom korenu glagola izvorno, u kojem slučaju on odgovara (kao gotovo uvijek) ruskome nestalnome e.
Uglavnom korijen perfekta je identičan s korenom infinitiva (a razlikuje se od korena prezenta.) Ali kao što vidimo u slučaju s ići, mogu postojati dva različita korena. Najčešće tu je među ruskim i hrvatskim potpuna analogija.
Ruski perfekt ne mijenja se po rodu u množini, jer je po podrijetlu pridjev.
Я был там. Я знал его. Он шел туда. Он видел дом. Мы видели свет. Мы купили свечу. Мы им дали деньги. Мы вас поняли.
Ja byl tam. Ja znal jego. On šel tuda. On videl dom. My videli svet. My kupili sveču. My im dali den'gi. My vas ponjali.
Bio sam tam. Znao sam ga. Išao je tamo. Vidio je kuću. Vidjeli smo svjetlo. Kupili smo sveću. Dali smo im novac (dali smo novac njima). Shvatili smo vas.
Primjedbe:
* Он шел туда: Идти odnosi se isključivo na kretnju pješice. Kretnja s vožnjom označava se glagolom ехать, koji je nepravilan u prezentu, a u rodbinskim vezama s glagolom jahati.
* Мы видели свет: свет označava i svijet (također мир) i svjetlo. U dobrom ruskom "vidjeli smo svjet" u smislu "bivali smo svugdje" prevodi se "мы повидали свет"; повидать znači nešto kao "porazgledati".
*Мы вас поняли.: понять znači shvatiti, od po + imati. Up. hrvatsku riječ pojam.

Ruski jezik


Knjiga pojmova u zrakoplovstvu/Kratice u zrakoplovstvu/P

Kratica Značenje kratice Prijevod
P, Papa, sricanje slova P u međunarodnom radiotelefonskom prometu
P, Prohibited, zabranjeno
P, Probe, davač
PA, Passenger Address, sustav za obraćanje putnicima
PA, Power Amplifier, pojačalo snage
PA, Precision Approach
PA, Pressure Altitude
PAC, Pacific, Pacifik
PAFAM, Performance and Failure Assessment Monitor
PAM, Pulse Amplitude Modulation
PAm, Ambient Pressure
PAMA, Professional Aviation Maintenance Association
PAPI, Precision Approach Path Indicator, precizni indikator putanje prilaženja
PAR, Precision Approach Runway, USS sa ugrađenim radarom za precizno prilaženje
PAR, Precision Approach Radar, radar za precizno prilaženje
PAR, Preferential Arrival Route
PARA/SER, Parallel-to-Serial
PAS, Performance Advisory System
P ATT, Pitch Attitude
PATWAS, Pilots Automatic Telephone Weather Answering Service
PAX, Passengers
PB, Burner Pressure
PBB, Pitch Bar Bias
PBCT, Proposed Boundary Crossing Time
PBE, Protective Breathing Equipment
PC, Personal Computer
PC, Proficiency Check
PC, Piece, komad, dio
PCA, Positive Control Area
PCA, Power Control Actuator
PCAP, Pitch Compensated Armament Pylon, podvjesno mjesto naoružanja s kompenzacijom propinjanja
PCB, Plenum Chamber Burning
PCB, Printed Circuit Board
PCCD, Profiled Charge-Coupled Device
PCL, Pilot Controlled Lighting
PCM, Pulse-Code Modulation
PCN, Pavement Classification Number, klasifikacijski broj površine (po kojoj se kreću avioni na zemlji)
PCPL, Pitch Couple
PCT, Percent, postotak
PCU, Power Control Unit
PCWS, Pitch Control Wheel Steering
PDAR, Preferential Departure and Arrival Route
PDC, Pre-Departure Clearance
PDCS, Performance Data Computer System
PDO, Phosphorus-Doped Oxide
PDR, Preferential Departure Route
PDT, Pacific Daylight Time
PDU, Pilot's Display Unit
PECO, Pitch Erection Cutoff
PED, Portable Electronic Device
PELS, Precision Emitter Location System
PEND, Pending, očekivanje
PES, Passenger Entertainment System, sustav za zabavu putnika
PF, Preflight Check, pregled zrakoplova prije leta
PF, Pilot Flying
pFAST, Passive Final Approach Spacing Tool
PFCS, Primary Flight Control System, sustav primarnih komandi leta
PFD, Primary Flight Display, prikazivač primarnih navigacijskih podataka
P-FET, P-type conduction Field Effect Transistor
PGM, Precision Guided Munition
P Hold, Pitch Hold
Phot-SCR, Photosensitive Silicon Controlled Rectifier
PIBAL, Pilot Balloon Observation
PIC, Pilot In Command
PIDP, Programmable Indicator Data Processor
PinS, Point-in-Space
PIO, Pilot Induced Oscillation
PIREP, Pilot Report
PIU, Peripheral Interface Unit
PJFET, P-type Junction-conduction Field Effect Transistor
PL, Plain, običan, ravan
PL, Plate, ploča
PLA, Power Lever Angle
PLA, Programmable Logic Array
PLASI, Pulse Light Approach Slope Indicator, indikator kuta prilaženja s pulsirajućim svjetlom
PLATF, Platform, platforma
PLGR, Plunger, klip
PLL, Phase-Locked Loop
PLN, Flight Plan, plan leta
PLT, Pilot, pilot
PLUMB, Plumbing, cjevovod
PM, Phase Modulation, fazna modulacija
PMA, Parts Manufacturer Approval
PMAT, Portable Maintenance Access Terminal
PMB, Plastic Media Blasting
PMOS, P-type Metal Oxide Silicon semiconductor
PMP, Pump, pumpa
PMS, Progressive Mintenance Schedule, raspored radova na progresivnom održavanju
PMS, Performance Management System
P/N, Part Number, broj dijela
PNCS, Performance Navigation Computer System
PNdB, Perceived Noise Decibels, prisutan nivo buke u decibelima
PND, Primary Navigation Display
PNEU, Pneumatic, pneumatski
PNF, Pilot Not Flying
PNL, Panel, panel, ploča
PNL, Perceived Noise Level, prisutni nivo buke
PNR, Point of no return, točka s koje nema povratka na polazni aerodrom
PNVS, Pilots Night Vision Sensor, pilotski senzor za noćno osmatranje
POH, Pilot's Operating Handbook
POI, Principle Operations Inspector
POS, Positive
POS, Position, položaj
POT, Potentiometer
PPC, Production Planning & Control, pomoćni ured za planiranje i upravljanje proizvodnjom
PPI, Plan Position Indicator
PPM, Parts Per Million
PPM, Pulse Position Module
PPM, Production Performance Monitoring, praćenje performansi proizvodnje
PPR, Prior Permission Required, traži se prethodna dozvola
PR, Pressure Ratio
PRA, Precision Radar Approach
PRAM, Programmable Analog Module
PRIM, Primary, primarni, osnovni
PRF, Pulse Repetition Frequency
PRL, Parallel, paralelan
PRM, Precision Runway Monitor
PROC, Procedure, procedura
PROD, Production, proizvodnja
PROM, Programmable Read Only Memory
PROP, Propeller, propeler (elisa)
PROT, Protective, zaštitni
PROTO, Prototype, prototip
PROV, Provision, osposobljenost
PROX, Proximity, blizina, bliskost
PRR, Pulse Repetition Rate
PRT, Power Recovery Turbine
PS, Power Supply, opskrba energijom
P-S, Parallel-to-Serial
PSAS, Pitch Stability Augmentation System
PSEU, Proximity Switch Electronic Unit
psi, Pounds per square inch, funte na kvadratni inč
psia, Pounds per square inch, absolute, funte na kvadratni inč (apsolutni tlak)
psid, Pounds per square inch, differential
psig, Pounds per square inch, gage, funte na kvadratni inč (po instrumentu)
PSL, Polycrystalline Silicon Layer
PSM, Power Supply Module
PSO, Phase Shift Oscillator
PST, Pacific Standard Time
PSU, Passenger Service Unit
PSU, Power Supply Unit, jedinica za opskrbljivanje energijom
P SYNC, Pitch Synchronization
PT, Part, dio
PT, Procedure Turn
PT, Total Pressure
PTD, Propagation Time Delay
PTH, Plated-Through Hole
PTM, Pulse Time Modulation
PTR, Part-Throttle Reheat
PTR, Push to reset, pritisni da ponovo uključiš
PTR, Printer, pisač
PTS, Practical Test Standards
PTT, Press-to-Talk, pritisni da bi govorio
PVASI, Pulsating Visual Approach Slope Indicator
PVD, Plan View Display
PW, Pratt & Whitney
PWI, Proximity Warning Indicator
PWR, Power, snaga
PWR SPLY, Power Supply, napajanje

Knjiga pojmova u zrakoplovstvu: P


Domovinski rat/Sadržaj/Popis poginulih branitelja/Šibensko-kninska županija

Ovo je nepotpuni popis hrvatskih branitelja poginulih u Domovinskom ratu sa područja Šibensko-kninske županije.
* Boris Bratić (dragovoljac, pripadnik HV, poginuo 1993. g. na području Maslenice)
* Branko Kartelo (dragovoljac, dočasnik HV, poginuo 1993. g. na području Skradina )
* Robert Raić (dragovoljac, dočasnik HV, poginuo 1995. g., selo Grabež podno Dinare)
* Josip Škugor (dragovoljac, vojnik HV, poginuo 1992. g. u selu Bičine kod Skradina)
* Šime Škugor (dragovoljac, poručnik HV, poginuo 1995. g. kod mjesta Srb)
* Toni Višnjić (natporučnik HV, poginuo 1995. g. kod Mrkonjić Grada)
* Drago Živković (dragovoljac, pripadnik HV, poginuo 1992. g. na području Skradina)

Popis poginulih branitelja


Domovinski rat/Sadržaj/Popis poginulih branitelja/Osječko-baranjska županija

Ovo je nepotpuni popis hrvatskih branitelja poginulih u Domovinskom ratu sa područja Osječko-baranjske županije.
* Tihomir Čudić
* Zlatko Deskar
* Dragan Devetak
* Danijel Dorić
* Damir Farago
* Predrag Farago
* Ivica Klasan
* Dragutin Kliček
* Ante Milas
* Josip Milas
* Stanislav Milas
* Mato Pavlović
* Stjepan Perhot
* Stjepan Perić
* Slavko Plečko
* Đurđica Posavec
* Josip Ribić
* Zoran Slivonja
* Drago Starčević
* Danko Takalić
* Đuro Zečević

Popis poginulih branitelja


Domovinski rat/Sadržaj/Popis poginulih branitelja/Ličko-senjska županija

Ovo je nepotpuni popis hrvatskih branitelja poginulih u Domovinskom ratu s područja Ličko-senjske županije.
* Ivan Atalić 1960.-1991.
* Milan Bižanović 1962.-1991.
* Mirko Bogdanić 1951.-1991.
* Pave Bukovac 1954.-1992.
* Mate Devčić 1953.-1991.
* Zoran Dubravčić 1969.-1992.
* Toma Dujmović 1953.-1991.
* Nenad Fogel 1966.-1991.
* Ivica Kraljić 1967.-1991.
* Vinko Krznarić 1958.- 24. kolovoza 1991. ''Pokolj policajaca u Žutoj Lokvi''* Tomislav Jakovljević 1966.-1993.
* Željko Orešković 1966.-1991.
* Petar Rožman 1941.-1991.
* Dražen Rupčić 1968.-1991.
* Ivan Pleša 1960.-1991.
* Drago Toljan 1963.- 24. kolovoza 1991. ''Pokolj policajaca u Žutoj Lokvi''* Zdravko Vuković-Šare 1958.- 24. kolovoza 1991. ''Pokolj policajaca u Žutoj Lokvi''* Milan Vranić 1968.- 24. kolovoza 1991. ''Pokolj policajaca u Žutoj Lokvi''* Zdravko Vranić
* Vinko Udorović 1956.-1993.
* Branislav Žugo 1971.-1992.
* Ivica Žunić 1960.-1991.

Popis poginulih branitelja


Domovinski rat/Sadržaj/Popis poginulih branitelja/Vukovarsko-srijemska županija

Ovo je nepotpuni popis hrvatskih branitelja poginulih u Domovinskom ratu sa područja Vukovarsko-srijemske županije.
* Mladen Amstrong Grof,
* Jadranko Anić Antić Šnicla,
* Zoran Antunović,
* Zdravko Bezuk,
* Nikola Blagojević Dugi Nidžo,
* Ivan Brdar,
* Željo Delić Švico,
* Dragan Granić,
* Vladimir (Dragutin) Hincak, 14.09.1965. - 15.09.1991.
* Željko Herceg Đero,
* Ivan Krajnović Ićo,
* Tomislav Lesić Dok,
* Vid Ivanić Smile,
* Žarko Manjkas Crvenkapa,
* Ohran Merić,
* Jean-Michael Nicoluer Francuz,
* Dragan Peša Šiljo,
* Dubravko Rusek,
* Anđelko Sakač Niger,
* Duško Semec Bosanac,
* Pavao Spudić Dado,
* Ante Šarić,
* Robert Širić Robi,
* Zdravko Špalj Papundek,
* Tihomir Tomašić Tihica,
* Stjepan (Milan) Turkalj, 07.12.1941. - 20.11.1991.
* Rudolf Vuković Senzen,
Mirko Vilč 11.8.1957. - 8.11. 1991.

Popis poginulih branitelja


Domovinski rat/Sadržaj/Politički okvir i uzrok rata

1 Razdoblje između 1945. i 1980. godine
Kraj Drugog svjetskog rata označio je i početak nove države, FNR Jugoslavije, koja je bila federativna država pod vodstvom jedne stranke - Komunističke partije Jugoslavije (KPJ), koja kasnije mijenja ime u Savez Komunista Jugoslavije (SKJ).
Nakon 1948. godine FNR Jugoslavija politički se i gospodarski odvaja od zemalja Varšavskog ugovora, te je prisiljena tražiti vlastiti put u polariziranom svijetu.
Glavni teoretičar socijalističke Jugoslavije, po mnogima i osoba utjecajnija od samog Josipa Broza Tita, zvao se Edvard Kardelj. Kardelj je, uz Titovu podršku, odlučio iskoristiti situaciju u kojoj se nalazi Jugoslavija (između dva bloka), te političkim i strateškim potezima osigurati dovoljno materijalnih resursa kako bi uspostavio socijalističko samoupravljanje. Kako je u teoretskoj premisi komunizma postepeno slabljenje države i prepuštanje uprave društvenoj zajednici, zamišljen je grandiozni projekt najdemokratskije zemlje na svijetu u kojoj su sami proizvođači vlasnici sredstava za proizvodnju. U komunističkoj nomenklaturi stranka na vlasti ionako je predstavljala vizionara, a ne upravljača državom. Nacionalizam je predstavljao najvećeg protivnika te države, te su Kardelj (Slovenac) i politička elita okupljena oko njega smatrali da se je najveća opastnost za Jugoslaviju centralizam, te da pojedinim republikama treba pružiti što širu samostalnost.
U tada još centraliziranoj zemlji, i državno upravljanoj ekonomiji, takvom konceptu usprotivili su se pobornici postojećeg sustava, u prvom redu politička elita SR Srbije pod vodstvom Aleksandra Rankovića, tada jednako utjecajnog kao i Kardelj. Ranković je u toj borbi i politički i fizički eliminiran, te je pobijedila Kardeljeva koncepcija.
Usprkos događajima Hrvatskog proljeća 1971., kad se zahtijevalo veću samostalnost SR Hrvatske u odnosu za federaciju, Kardeljev koncept kulminirao je donošenjem Ustava iz 1974. godine.
Ironično je da je ponudio puno više samostalnosti republikama nego što su Hrvatski proljećari tražili, iako je sam pokret prethodno bio brutalno ugušen. Ustav iz 1974. omogučio je pojedinim republikama samoodređenje svojim formulacijama o pravu naroda na samoodređenje i o nepromjenjivosti republičkih granica, što će se kasnije pokazati ključnim. Osim toga, tim Ustavom uspostavljene su Organizacije Udruženog rada (OUR), kao temeljne društvene zajednice u opreci s državnim aparatom, kroz koje su radnici trebali ostvariti svoja demokratska i proizvođačka prava.
Međutim, taj sustav doveo je i do posvemašnje birokratizacije, decentralizacija je dovela do gotovo potpuno samostalnog djelovanja republika, a jedan od problema bio je i dvoznačan položaj Socijalističkih autonomnih pokrajina (SAP), Vojvodine i Kosova, koje su istovremeno bile dio SR Srbije ali su imale i poseban položaj unutar federecije. To je dovelo do napetosti unutar Srbije, a kasnijim razvojem i u cijeloj federaciji.
Ustav iz 1974. oslabio je državni aparat Jugoslavije do krajnjih granica, pogotovo nakon smrti Kardelja (1979.) i Tita (1980.), tako da su na kraju Jugoslavije postojali samo odvojeni i suprotstavljeni republički državni aparati, bez dovoljno jakog centralnog državnog aparata koji bi proveo mirnu dezintegraciju Jugoslavije (što se naprimjer dogodilo u Čehoslovačkoj).
2 Razdoblje poslije 1980. godine
Nakon smrti Josipa Broza Tita postupno su do izražaja došle razlike između jugoslavenskih republika oko ustroja i opstanka federacije. U Srbiji se širilo nezadovoljstvo Ustavom iz 1974. zbog statusa autonomnih pokrajina Vojvodine i Kosova. Postupno se oblikovalo stajalište o njezinu neravnopravnom položaju i zakinutosti. Ono je prvotno iznešeno u akademskim krugovima (neobjavljeni Memorandum SANU) odakle se proširilo u javnost. Oživljeni su i tradicionalni nacionalistički mitovi te postavljeni službeni zahtjevi za drugačijim položajem pokrajina, ali i neslužbeni zahtjevi za ujedinjenjem svih Srba u jednu teritorijalnu cjelinu, u početku kroz traženje uspostave autonomnih pokrajina na području Hrvatske. U tom kontekstu Hrvati su opetovano bivali optuživani za genocid nad Srbima u Drugom svjetskom ratu te za diskriminaciju nad Srbima u Hrvatskoj, koja se navodno nastavila i pod komunističkim režimom. Jedna od točaka razdora u Hrvatskoj bila je i rasprava o amandmanu na Ustav SR Hrvatske o jeziku, što ju je 1985. potaklo Predsjedništo SRH, tražeći da se dotadašnja formulacija po kojoj je „u javnoj upotrebi hrvatski književni jezik, standardni oblik narodnoga jezika Hrvata i Srba u Hrvatskoj, koji se naziva hrvatski ili srpski jezik“, promjeni u formulaciju da je „u službenoj upotrebi hrvatski ili srpski jezik.“ Raprava se o tome posebno rasplamsala 1988. kad je to pitanje došlo na dnevni red Sabora.
3 Slobodan Milošević dolazi na vlast
1987. godine na čelo SK Srbije došao je Slobodan Milošević, koji je ubrzo prepoznat u Srbiji kao osoba koja može riješiti pitanje Kosova i položaja same Srbije u federaciji. Njemu u podršku, od ljeta 1988., organiziraju se masovni mitinzi po svim većim gradovima u Srbiji, na kojima se zahtijevalo preuređenje Jugoslavije (tzv. antibirokratska revolucija). Pošto je pritiscima ishodila smanjenje ovlasti pokrajina (a Kosovu vratila i naziv Kosovo i Metohija), te promijenila političko vodstvo pokrajina, a onda opet nasilnim putem i vodstvo SR Crne Gore, te na taj način osigurala četiri glasa (od osam) u saveznim institucijama, Srbija je svoja stajališta pokušala nametnuti i ostalim republikama. Na udaru te promidžbe najprije su se našle SR Slovenija i SR Hrvatska, koje su zagovarale preustroj Jugoslavije na konfederalnom načelu. Već prije demokratskih izbora 1990., iz Beograda je bilo poticano protuhrvatsko raspoloženje kod Srba u Hrvatskoj, što se očitovalo prilikom organizacije mitinga posebice u Kninu. Nakon izbora, pod optužbom da je na djelu obnova ustaštva, u kolovozu 1990. uslijedila je i njihova otvorena pobuna (tzv. balvan-revolucija), koja je imala podršku vodstva Srbije i Crne Gore, te logističku potporu srpskog dijela JNA. U svojim nastojanjima Srbija se najviše oslanjala na saveznu vojsku, u kojoj su Srbi tradicionalno bili nadprosječno zastupljeni. Postupna preobrazba JNA u srpsku vojsku započela je prije višestranačkih izbora 1990. Vojni vrh bio je krajnje nepovjerljiv prema sve očitijim znakovima promjena u Europi potkraj 1980-ih, jenjavanja hladnog rata između SAD i SSSR, padom Berlinskog zida kao i raspadom istočnog bloka. Vremenski podudarno s otvorenim srbijanskim zahtjevima za preustrojbom federacije, JNA je provela i vlastiti preustroj. Potkraj 1988. dotadašnji vojni ustroj, koji je odražavao federalni ustroj države, zamijenjen je novim. Umjesto armijskih oblasti, koje su se uvelike poklapale s republičkim granicama, uvedena su vojišta i korpusi koji su teritorijalnim obuhvatom potpuno zanemarili republičke granice. Povrh toga, JNA je 1990. u vrijeme održavanja višestranačkih izbora oduzela oružje namijenjeno teritorijalnoj obrani (TO), posebnoj sastavnici obrambenoga sustava koja je bila u isključivoj nadležnosti republika. Hrvatskoj je na taj način oduzeto oružje kojim je TO mogla naoružati 200.000 ljudi. Tako je Hrvatska, bez obzira na visok moral ljudstva, bila suočena s nedostatkom ratne tehnike i sredstava za obranu. Protivnik je raspolagao nadmoćnom ratnom tehnikom, no raspršenom po skladištima i vojarnama, dijelom i na hrvatskom teritoriju. I vojnički i časnički kadar bio je još višenacionalan, a u provedbi velikosrpskih planova JNA je mogla računati pretežno na pripadnike srpske nacionalnosti. Zbog toga je vojni vrh dvojio kojoj se od dviju mogućih varijanata prikloniti:
*vojnom protiv svih republika i uspostavi unitarne Jugoslavije pod čvrstom rukom
*ili pak ostvarenju velike Srbije, s teritorijem manjim od Jugoslavije, koja će obuhvatiti sva područja u kojima živi srpsko stanovništvo, dakle i znatne dijelove Hrvatske.
Čini se da su sve do sredine 1991. obje varijante bile otvorene. Kada pristaše vojnog udara nisu dočekali ostvarenje sličnih planova u Sovjetskom Savezu i očekivanu potporu Moskve, prevladala je velikosrpska varijanta. JNA je sve otvorenije pristajala uz srpske pobunjenike u Hrvatskoj, pristupila je izvlačenju ljudstva i tehnike iz otpisane Slovenije i »nepodobnih« dijelova Hrvatske i njihovu premještanju u »sigurna« područja Hrvatske i BiH.
4 Međunarodna zajednica
Međunarodna zajednica nije prouzročila rat, no valja reći da je do 1991. godine stav skoro svih međunarodnih čimbenika bio da Jugoslaviju treba očuvati, ova činjenica, kao i sporost EEZ ili UN-a u donošenju odluka, doveli su do izostanka reakcije u početku naleta transformirane JNA u suradnji s paravojnim postrojbama Srba u Hrvatskoj.

Domovinski rat


Domovinski rat/Sadržaj/Nogometna utakmica 1990.

Utakmica između zagrebačkog Dinama i Crvene zvezde 13. svibnja 1990. ostala je čuvena u novijoj hrvatskoj povijesti. No, ne po nogometu budući da nikad nije niti odigrana. Na stadionu su izbili neredi između navijačke skupine Bad Blue Boys te Delija (navijača Crvene zvezde) predvođenih Arkanom. Taj događaj mnogi Dinamovi navijači doživljavaju kao dan kada je zapravo počeo Domovinski rat.
Taj dan je bio samo par tjedana nakon održavanja prvih višestranačkih izbora u Hrvatskoj na kojima su nadmoćno pobijedile stranke koje su se zalagale za neovisnost Hrvatske. U izgredima na stadionu ozlijeđeno je 60 ljudi. Oko 3000 "Delija"# je došlo na utakmicu u Zagreb. Nekoliko sati prije utakmice po Zagrebu su se događale tučnjave između Bad Blue Boysa i Delija na ulicama. No, prave nevolje su počele dolaskom navijača na stadion. Delije, u svom ograđenom prostoru, su počeli razbijati po stadionu nastojeći probiti se do mjesta gdje su bili Bad Blue Boysi. Pri tom su uzvikivali "Zagreb je Srbija!", "Ubit ćemo Tuđmana! "Probivši zaštitnu ogradu počeli su napadati Dinamove navijače stolicama i noževima. BBB - razljućeni potezima svojih suparnika - pokušali su se probiti na teren pola sata kasnije , ali ih je ubrzo napala postojba specijalne policije koju su većinom činili Srbi koji su bili blagi prema gostujućim navijačima. Policajci su se pritom koristili pendrecima i suzavcem. Za par minuta, situacija se otela nadzoru, budući da policija više nije mogla zadržati BBB, oni su izašli na teren kako bi se dočepali Delija.
1 Boban i milicajac
Usred cijelog kaosa, nekoliko Dinamovih igrača je ostalo na ternu, dok su igrači Crvene zvezde već napustili teren i bili u svlačionicama kapetan "modrih" Zvonimir Boban krenuo je braniti navijače, a kada ga je jedan od tadašnjih milicajaca udario pendrekom, Zvone mu je uzvratio skočivši mu nogama u trbuh. BBB su se uskoro stavili u obranu Bobana poput tjelesnih čuvara. Zbog tog čina, Boban je postao svojevrsni nacionalni junak, dok su ga Srbi proglasili "nacionalistom". Jugoslavenski nogometni savez suspendirao ga je na 6 mjeseci te je protiv njega podignuta optužnica, unatoč tomu što je napadnuti policajac (za kojeg se naknadno ispostavilo da je Bošnjak) javno je oprostio Bobanu taj napad. Mnogo godina kasnije govoreći o spomenutom incidentu Boban je izjavio'':" ...mogu samo reć da ...sam reagirao na jednu ... veliku nepravdu koja je bila toliko očita ... da jednostavno čovjek s.. sa minimalnim dignitetom i nacionalnim ponosom ili čovjek koji ima osjećaj za .. za minimalnu pravdu ne može ostat miran: Ne može ne reagirat na neki način. Ja sam kasnije bio isprovociran budući da ... ja jesam psovo svašta sam vikao milicajcima i tako bilo je, bilo je sigurno i s moje strane dosta provokacija prije nego što me je onda milicajac udario i onda sam mu ja vratio"''
Tadašnji milicajac Refik Ahmetović koji je udario Bobana u razgovoru za Hrvatski radio otkrio je kako su ga kolege nagovarale da ubije Bobana.
''"Kad sam se digao, tad su me moje kolege koje su bile blizu mene nagovarale da mu pucam u leđa. Da ga ubijem. Ja to nisam učinio. Nagovarali su me cijelo vrijeme dok je on tu bio na stazi. Njega je Kuže odveo prema svlačionici. Ja sam rekao 'Ako vi hoćete pucati, imate svoj pištolj i pucajte. Ja neću pucati',"'' kazao je Ahmetović čiju je tonsku izjavu objavio Hrvatski radio.

Domovinski rat


Domovinski rat/Sadržaj/Vojne operacije hrvatske vojske

Popis vojnih operacija Hrvatske vojske
Naziv operacije, Nadnevak, Poprište
Bitka za Vukovar, 24. kolovoz – 20. studeni 1991., Vukovar i okolica
Bitka za vojarne, rujan - prosinac 1991., diljem Hrvatske
Opsada Dubrovnika, listopad 1991. - svibanj 1992., Dubrovnik i okolica
Operacija Orkan '91., 29. listopad 1991. – 3. siječanj 1992., šire područje Okučana
Operacija Otkos 10, 31. listopad – 4. studeni 1991., Bilogora, bjelovarsko područje
Operacija Uran, 14. studenog 1991., Pokupsko i Viduševac kod Gline
Bitka na Rosinjači, 5. prosinca 1991., šuma Rosinjača kod Osijeka
Operacija Strijela, 28. studeni – 26. prosinac 1991., Voćin, Ivančica, Papuk, Moslavačka gora, Psunj
Operacija Vihor, 12. -14. prosinac 1991., Pokuplje (kod Gline)
Operacija Baranja, 3. travanj 1992., valpovačko područje
Operacija Jaguar, 17. - 23. svibnja 1992., zadarsko zaleđe
Operacija Lipanjske zore, 7. - 26. lipnja 1992., dolina Neretve
Operacija Miljevci, 21. - 22. lipnja 1992., dolina Neretve
Operacija Spaljena zemlja, 18. svibnja - 30. lipnja 1992., dubrovačko zaleđe
Operacija Miljevci, 21. - 22. lipnja 1992., šibensko zaleđe
Operacija Tigar, 4. – 13. srpnja 1992., deblokada Dubrovnika
Operacija Oslobođena zemlja, 23. srpnja - 13. kolovoza 1992., područje Bobana, Zavala-Osojnik
Operacija Cavtat, 20. – 24. listopada 1992., konavalsko područje
Operacija Vlaštica, 22. - 27- listopada 1992., dubrovačko zaleđe
Operacija Maslenica, 22. – 27. siječanj 1993., Ravni Kotari
Operacija Peruča, 27. - 28. siječnja 1993., okolica brane Peruča
Operacija Medački džep, 9. rujan 1993., Medački džep kod Gospića
Operacija Cincar, 1. – 3. studeni 1994., Kupres, Kupreško polje, Cincar
Operacija Zima '94., 29. studeni – 24. prosinac 1994., Livanjsko polje, Dinara, Golija, Staretina
Operacija Skok-1, 7. travanj 1995., sjeverozapadna Dinara
Operacija Bljesak, 1. – 4. svibanj 1995., zapadna Slavonija, istočna Moslavina, zapadna Posavina
Operacija Skok-2, 4. – 11. lipanj 1995., Grahovska i glamočka okolica
Operacija Ljeto '95., 25. – 30. srpanj 1995., Grahovo, Glamoč
Operacija Oluja, 4. – 7. kolovoz 1995., sjeverna Dalmacija, istočna Lika, Banovina, Kordun
Operacija Maestral, 8. – 15. 17. rujan 1995., južna Turska Hrvatska/Bosanska Krajina
Operacija Una, 18. – 19. rujna 1995., Bosansko Pounje, BiH
Operacija Južni potez, 8. – 12. travanj 1995., Varcarevo, Podrašničko polje, HE Bočac, Manjača

Hrvatske vojne operacije


MiG-21/Sadržaj/Korisnici i borbeno djelovanje

MiG-21 je bio, a i još je, jedan od najraširenijih lovaca u svijetu. Koriste ga mnoga zrakoplovstva (uključujući HRZ) te je sudjelovao u bezbrojnim sukobima. Na ovoj stranici ćemo vam pokušati predočiti njegovu službu u raznim zrakoplovstvima svijeta, te borbe u kojim je sudjelovao.
''Napomena'': ''Za pregled korištenja pojedinih inačica po državama vidi dno stranice.''
0.1 Kuba
Prvi MiGovi-21F-13 iz SSSR na Kubu stižu 1961. a brojili su 40 zrakoplova F-13 inačica. Pri dolasku su dodijeljeni 213. borbenoj eskadrili stacioniranoj u Santa Clari te su prvi let na Kubi imali 18. rujna 1962. samo nekoliko dana prije Kubanske krize. U razdoblju prije krize, Američki F-104 Starfighteri su redovito vršili prelijetanja i izviđanja, te je 4. studenog 1961. došlo do kontakta kada su dva Kubanska MiG-21F-13 presrela Starfighter te mu prišli pri kutu za napad. Američki pilot se povukao no prijavio je bazi da su ga presrela dva zrakoplova bez oznaka, jer tada migovi još uvijek nisu imali oznake Kubanskog zrakoplovstva.
Tijekom krize je razvijen i posebni sustav praćenja zrakoplova, jer dotadašnji SAD-ovi radari nisu mogli otkriti nisko leteće migove. Ta je tehnika kasnije primijenjena i tijekom Vijetnama.
Nakon krize 1963. SSSR prebacuje svu opremu i zrakoplove na Kubu te počinje obuku pilota i tehničara. 10. kolovoza 1963. na Kubu stižu posljednji MiGovi te tada službeno ulaze u službu te tako Kuba postaje jedan od prvih korisnika MiGa-21.
0.2 Jugoslavija
MiG-21 je bio glavni oslonac te glavni lovac Jugoslavenskoga ratnog zrakoplovstva (JRZ) sve do 1986. kada dolaze novi MiGovi-29. JRV je upravljao s oko 125 ovih zrakoplova u inačicama: Bis, MF, M, UM,US te MiG-21R, s tim da BIS dolazi tek u 80-ima a PFM ranije tijekom 70-ih.
MiGovi-21 su intezivno korišteni tijekom Domovinskog rata od strane JRZ-a obavljajući uglavnom jurišne zadatke, kako na početku rata i nije bilo drugih zrakoplova koji bi im konkurirali.
Unatoč potpunoj zračnoj prevlasti JRZ-a, Hrvatska PZO je bila uspješna u obaranju ovih zrakoplova.
0.3 Sjeverni Vijetnam
MiG-21 se intezivno koristio u jugoistočnoj Aziji gdje su Sjeverno Vijetnamski zrakoplovi napadali grupe Američkih bombardera.
Istinu o stvarnom broju oborenih zrakoplova u dogfightovima je teško odrediti, budući da obje strane tvrde da su oborile veći broj zrakoplova. SAD tvrdi da je odnos u oborenim zrakoplovima 3:1 u njihovu korist, dok Vijetnam tvrdi baš suprotno. No unatoč svemu, Amerikanci su priznali da su izgubili povelik broj zrakoplova no većinu toga to pripisuju PZO obrani.
No untaoč svemu, jasno je da je Sjeverni Vijetnam tretirao svoje presretačke snage kao dio sofisticiranog sustava presretača i PZO obrane, gdje je ovo drugo imalo prednost. MiG-ovi su letili striktno po naređenjima zemaljske kontrole i nije im bilo dopušteno da idu samovoljno jer je postojala mogućnost da ulete u raketni prostor te da njihova vlastita PZO obrana otvori vatru na njih. Ovo je Vijetnamskim pilotima predstavaljalo povelik problem, budući da im je ograničavalo slobodu i mogućnost za agresivnija djelovanja i napade.
Sjeverno Vijetnamski lovci su za glavni zadatak imali napade na Američke bombardere, no obaranje istiih je bilo u drugom planu. Najvažnije je bilo da se bombarderu presretnu te da ih se natjera da prijevremeno izbace svoj teret te da se povuču.
Kasnije u ratu, kad je SAD počeo s bombardiranjem uzletišta, Vijetnamci su odlučili premjestiti svoje lovce spašavajući ih od gotovo sigurnog uništenja. Zato su ih premještali pomoću Mil Mi-6 helikoptera, jedn po jedan, na mjesta gdje će biti skriveni i gdje neće biti uništeni, a kada bi došlo vrijeme da idu na misiju, odveli bi ih do manjih uzletišta gdje bi polijetali uz pomoć RATO raketnih potisnika.
0.4 Irak
Irački MiG-21 i J-7 su se intezivno koristili tijekom Iransko-Iračkog rata u 80-ima, sukobljavajući se s Iranskim Phantomima i Northropima F-5E Tigerima. F-5 je najviše dorastao MiGu-21 te je Iračkim pilotima bio dostojan protivnik. Irački MiG-21 su sudjelovali i u Zaljevskom ratu 1991. ali u ulogama meta za Koalicijske snage. Iračka zračna moć je bila potpuno uništena Koalicijskim strateškim bombardiranjima zračnih baza i uzeltišta.
Neki zrakoplovi su čak preletjeli u Iran kako bi izbjegli uništenje.
0.5 Ostali sukobi i korisnici
Svoju prvu pravu borbu, MiG-21 je iskusio u lipnju 1967. tijekom Bliskoistočnog rata, no umjesto naprednog lovca, kakav je bio u to vrijeme korišten je praktički kao meta za Izraelske protivnike. Unatoč tomu što su Arapske zemlje bile agresivne i imale su volju za borbom, zbog njihove nespremnosti, većina zrakoplova je uništena u Izraelskom preventivnom napadu još na pisti.
Oni zrakoplovi koji su i preživjeli su bili deorganizirani te nisu bili u stanju pružiti značajniji otpor.Unatoč tomu jedan Irački MiG-21 je uspio pogoditi Izraelski Mirage III raketom AA-2 Atoll no samo ga je oštetio te nije bio oboren.
Osim navedenih, i sljedeće zemlje su imale MiGove u sastavau svog zrakoplovstva:
0.6 Ostali korisnici
*;Albanija
U studenome 1979. Albanija je kupila 12 kineskih zrakoplova F-7A inačice, a do 2002. (kada su i zadnji put letjeli) ih je 11 bilo operativno. U svibnju 2005. 10 preživjelih F-7A su konzervirani. Godine 1995. Albanija je kupila i 10 bivših Ukrajinskih MiG-21bis no pretpostavlja se da ih neće unaprijeđivati ili moderinizirati.Vidi pregled na dnu stranice
*;Bugarska
Bugarska je nabavila 226 MiGova-21 (u razdoblju od 1963-1983) u inačicama: F-13, PF, PFM, RF, M, Bis te U, US i UM trenere. Prvi F-13 su stigli u kasnoj 1963. MiG-21PF i PFM su stigli 1965. i 1967. MiG-21M je došao 1969. nakon čega je došao MiG-21MF 1975 te MiG-21bis 1983. Kasnije je naručeno i 36 dvosjeda za obuku, od kojih je posljednji zrakoplov stigao u Bugarsku 1990. Danas ih je 21 sigurno u službi, od toga 18 MiG-21bis i 3 MiG-21U te je većina remontirana kako bi im se produžio radni vijek. Njih 60 ih je smješteno i u bazi Graf Ignatievo, no njihovo stanje nije poznato (vidi ''pregled'' na dnu stranice).
*;Čehoslovačka
Čehoslovačka je bila jedan od većih korisnika licencije proizvevši 194 S-106 (MiG-21F-13) te naknadno nabavivši dodatnih 250 zrakoplova u sljedećim inačicama: PF, PFM, RF, MF, te trenere (trenažne avione) U, US, UM. Nakon raspada države, zrakoplovi su podijeljenji između Češke i Slovačke. Iako se Češka odlučila za nabavku novih Gripena, i Češka i Slovačka planiraju zadržati MiGove u službi još neko vrijeme.
*;Istočna Njemačka
Je nabavila 240 MiGova-21 u inačicama: F-13, PF, RF, MF, Bis te trenere U i UM. Nakon ujedinjenja dviju Njemački 1990. svi preostali zrakoplovi su povučeni.
*;Mađarska
Je upravljala s 120 zrakoplova u inačicama: F-13, PF, PFM, MF, Bis te U i UM. Nedavno su namjeravali moderinizirati zrakoplove kako bi im produžili životni vijek, no od toga je odustano te su nabavljeni novi Gripeni.
*;Poljska
Je nabavila preko 385 zrakoplova u inačicama: F-13, PF, PFM, RF, M, MF te U. Prvi zrakoplovi su došli 1963. Danas su zamijenjeni s Lockheedom-Martinom F-16, a posljednji MiG-21 zrakoplovi su povučeni 2003.
*;Rumunjska
Je raspolagala s 150 zrakoplova MiG-21 u inačicama: F-13, PF, MF te U. Rumunjska tvrtka Aerostar je izvela veliku moderinizaciju na ovim zrakoplovima te ih je velik broj još uvijek u službi.
*;Finska
Je jedina zapadna zemlja koja je raspolagala s MiGom-21 posjedovavši 61 zrakoplov u inačicama: F-13, Bis te U i UM. Povučeni su iz službe te su ih nasljedili F/A-18 Horneti.Vidi pregled na dnu stranice
*;Alžir
Je posjedovao 120 zrakoplova u inačicama: F-13, M, Bis te UM. Prema podacima iz 1993. 95 ih je još uvijek bilo aktivno, a danas ih je navodno tek nekoliko aktivno.
*;Egipat
Je bio jedan od većih Afričkih korisnika, raspolažući s više od 145 zrakoplova u inačicama: F-13, PFS, PFM, RF, M, MF te US i UM te je koristio oko 80 F-7B kineskih zrakoplova (MiG-21 inačica). U službi su još 62 zrakoplova.
*;Iran
Koristi koristi 37 kineskih F-7M inačica.
*;Libija
Je nabavila oko 95 MiGova-21 inačice M i U, no svi su povučeni iz službe do 1983. te su najvjerojatnije konzervirani.
*;Sirija
Je raspolagala s oko 260 zrakoplova u inačicama: F-13, F, PFM, MF, Bis te U i US. Tijekom sukoba s Izraelom 1982. Sirija je izgubila 86 zrakoplova. Pretpostavlja se da ih je oko 177 još uvijek aktivno, a od tih 177, 20 ih je U trener.
*;Jemen
Je 1979. nabavio 70 zrakoplova u inačicama: PF, M, Bis te U. Danas je aktivno još 47 zrakoplova, od toga je 4 MiG-21U trenera
*;Etiopija
Je raspolagala s 90 zrakoplova u inačicama: PF, M, Bis te UM. Pretpostavlja se da je većina povučena, no 21 zrakoplov su još u službi. Od toga su 3 MiG-21U.
*;Mozambik
Je posjedaovao 48 zrakoplova u PFM i MF inačicama. Navodno su dobavljeni od SSSR-a 1982. Već na početku 90-ih samo 15 ih je bilo u letnom stanju. Danas se neki možda još uvijek službi.
*;Nigerija
Je raspolagala s 32 zrakoplova u inačicama MF i U, te s 15 kineskih Chengdu F-7 Airguarda koji su još uvijek u službi (12 ''F-7NI'', 3 ''FT-7NI''). Svi su prizemljeni te će se uskoro svi povući iz službe.
*;Sudan
Sudan je nabavio 18 MiG-21 zrakoplova u inačicama: PF, MF, te oko 22 (nije siguran broj) kineska F-7M. Pretpostavlja se a su svi još uvijek u operativnoj službi
*;Tanzanija
Tanzinija je provtno koristila 16 zrakoplova (14 MiG-21MF i 2 MiG-21U) koji su kupljeni od SSSR-a 1974. te kasnije 4 MF-a kupljena od Ukrajine 1998. koji su bili u jako lošem stanju te su rijetko korišteni. Tanzanija je koristila i kineske inačice, te su 1980. naručili 10 F-7B-a i dva TF-7 (plus dva F7N kupljena od Irana). Pretpostavlja da je danas samo nekoliko zrakoplova u letnom stanju budući da se loše održavaju.
*;Zambija
Je koristila 18 zrakoplova inačce MF te U, koji su još uvijek u službi.
*;Zimbabve
12 F-7 zrakoplova je nabavljeno 1999. a 2003 je dogovorena kupnja dodatnih 12 F-7MG.
*;Afganistan
Afganistan je posjedovao oko 166 zrakoplova u inačicama F-13, MF, Bis te U i UM. Korišteni su u građanskom ratu 1980-ih, no nakon pada prosovjetske vlasti država je upala u krizu te je malo vjerojatno da su danas još uvijek aktivni. Prvi zrakoplov (F-13) su stigli 1966. dok su ostali došli u 80-ima.
1 Pregled korisnika po inačicama
*''Napomena'': ''Ove tablice se koriste samo kao pregled i nadopuna gornjeg teksta kako bi se točne inačice i njihove godine mogle iščitati. Ako se nađe dovoljno podataka o nekom korisniku, tada će i on dobiti svoju tablicu budući da nema smisla izrada tablica za manje države korisnice.''
1.1 Albanija
Inačica, Broj zrakoplova, Godina ulaska u službu, Godina povlačenja iz službe
F-7A, 12, studeni 1979., 2005.
Bis, 10, 1995., Još u službi.
1.2 Bugarska
Inačica, Broj zrakoplova, Godina ulaska u službu, Godina povlačenja iz službe
F-13, ?, 1963., ?
PF, ?, 1965., ?
PFM, ?, 1967.
M, ?, 1969.
MF, ?, 1975.
Bis, ?, 1983., Još u službi
1.3 Finska
Inačica, Broj zrakoplova, Godina ulaska u službu, Godina povlačenja iz službe
F-13, 22, 1963., 1986.
U, 2, 1965., 1980.
UM, 4, 1974., 1998.
Bis, 26, 1978., 1998.

MiG-21


Domovinski rat/Sadržaj/Vojne operacije hrvatske vojske/Bitka za vojarne

Bitka za vojarne - ponekad se također naziva Rat za vojarne - je izraz kojim se naziva serija borbi koja se odigrala diljem Hrvatske kao dio Domovinskog rata tijekom 1991, sa najvažnijim sukobima tijekom rujna. Borba se vodila među Hrvatskim snagama (još slabom vojskom, policijom i dobrovoljcima) i Jugoslavenske Narodne Armije (JNA). Bitka se smatra bitnom Hrvatskom pobjedom jer su Hrvatske snage zarobile vrijednu tešku opremu (tenkove, topništvo, rakete) iz vojnih vojarni, koja im je bila bitna za ratna djelovanja.
1 Uvod
S obzirom da je Hrvatska bila dio Jugoslavije, bila je također i dio združene Armije (JNA). Radi toga, kada su Hrvati glasali za nezavisnost od Jugoslavije tijekom 1991, na Hrvatskom teritoriju, još je bio veliki broj vojarni federalne vojske gdje su bile stacionirane JNA snage. Ne samo da je ova prisutnost vojnih jedinica daleko od fronte bila problematična, same vojarne su bile uglavnom stacionirane u naseljenim, urbanim područjima, pa bi bilo kakve borbe oko njih sigurno uzrokovale puno koleteralne štete i uništenja civilnih ciljeva. Ipak, jer je Hrvatska vojska (HV) imala vrlo malo teške opreme, ove su vojarne bile vrlo vrijedne.
Pogoršanje sigurnosne situacije u Hrvatskoj tijekom 1990 je dovela do toga da Hrvatsko vodstvo priprema planove u slučaju rata. Zapovjednik Hrvatske Vojske (bivši Hrvatski Ministar Obrane) Martin Špegelj - koji je bio najglasniji vojni zagovornik napada na vojarne - formulirao je sveobuhvatni plan za zarobljavanje vojarna diljem Hrvatske, tako da bi se zarobilo oružje u tim skladištima. Kako je počeo Rat u Sloveniji u lipnju 1991, Špegelj je nagovarao Hrvatskog predsjednika Franju Tuđmana da napadne vojarne i pomogne Slovencima. Tuđman je odbio, prestrašen pune sile JNA u takvom ratu. Davor Domazet (u svojoj knjizi "Hrvatska i veliko ratište") prikazuje vjeru grupe povjesničara da je ova prilika bila samo razrađena urota da se Hrvatska uvuče u rat. Ako se uzme u obzir količina vojne opreme koja se nalazila u tim vojarnama, ta tvrdnja ispada sumnjiva.
Tijekom eskalacija nasilja za ljeta 1991, JNA se otvoreno priklonila pobunjenim Srbima. Kao rezultat toga, Hrvatske snage - još nerazvijene kao prava sila - blokirale su brojne vojarne JNA tako da vojne jedinice iz njih ne bi mogle nesmetano izaći u neokupiranu Hrvatsku. Problem nedovoljnih snaga za Hrvatsku je vojsku značio da su mnogi od onih koji su držali blokadu bili civili, ne vojnici - uključujući policiju, građansku zaštitu i lokalne samo-oragnizirane doborovoljce.
2 Rat počinje
Rat je dugo počinjao - napetosti su rasle od sredine 1990 - što je omogućilo da se pregovorima smanji opseg problema sa vojarnama. JNA i Hrvatsko vodstvo su se složili o povlačenju nekih JNA vojarni - zamjetno u mjestima daleko od fronte poput Pule i Rijeke (13. Korpus). Ovaj kompromis je bio kritiziran od dijelova Hrvatske vojske (zamjetno Martina Špegelja) koji je tvrdio da Hrvatsko vodstvo dopušta neprijatelju da se povuče sa punom opremom, a sa ratom neizbježnim.
Bitno je napomenuti da je nadolazeći rat, kao i ranija nezavisnost Slovenije i oklijevanje ne-Srba da idu u rat za ciljeve Hrvatskih Srba, uzrokovao masovna dezerterstva radi kojih su JNA snage bile oslabljene. Radi toga, stacionarne vojarne su bile prve koje su patile i u 1991, ove su imale više opreme nego ljudi da im upravljaju.
Početni potezi rata bili su napravljeni u kolovozu u Istočnoj Slavoniji, kod Bitke za Vukovar i u Krajini i Dalmaciji. Eskalacija nasilja je rezultairala u tome da su vojnici na lokacijama preuzeli inicijativu i napali mnoge vojarne, protiv želja Hrvatske vlasti, koja je željela nastaviti pregovore - čak u vrijeme kada je skoro 1/3 Hrvatske bila već okupirana od strane JNA i Srpskih pobunjenika.
Glavnina napada na vojarne odigrala se od 14. do 19. rujna 1991. U tih šest dana, 36 vojarni i skladišta i 26 drugih vojnih lokacija su bile zarobljene ili su se predale. 27. rujna, plan ''Bilogora'' je pokrenut, koji je završio zarobljavanjem Bjelovarske i Koprivničke vojarne.
Neka skladišta oružja su bila bombardirana od avijacije JNA nakon pada, ali su lokalno organizirane Hrvatske jedinice vrlo efektivne i brze u prebacivanju najvrijednije opreme na druge lokacije. Barem pet vojarni je bilo tako bombardirano.
3 Bitka za vojarne
3.1 Zagreb i Središnja Hrvatska
Vojarna u Zagrebu - nazvana "Maršal Tito" po Josipu Brozu Titu - je bila jedna od najvećih u Hrvatskoj. Bio je to regionalni centar 5. Vojnog Okruga (jednog od tri glavna zapovjedništva JNA) i 10. Korpusa (Zagreb), kao i manjih potpornih jedinica. Hrvati su oklijevali napasti vojarnu direktno, radi snage JNA i opasnosti od štete za glavni grad Hrvatske. Radi toga, borba nije bila intenzivna i uglavnom se vrtila oko povremenog pucanja iz grada na vojarnu i obratno. No, ipak veći sukob se dogodio prilikom izlaska kolone vojnih vozila i sedam tenkova kao pojačanje snagama JNA u Sloveniji. Građani Zagreba su pokušali spriječiti izlazak. JNA je uperila svoje cijevi prema građanima i pucala, dok su građani bacali molotovljeve koktele nadajući se da će ih uništiti. Otpor je pružala i postrojba tadašnje 2. "A" brigade ZNG, tada još u sastavu MUP-a. U borbi je poginuo 32-godišnji civil Raveno Čuvalo, prva žrtva JNA u Zagrebu i dvojica vojnika, devet civila i dva pripadnika 2. "A" brigade ZNG su bili ranjeni. Primirje je postignuto i nije bilo daljnih borbi do potpisivanja zadnjeg primirja na kraju godine. Kao dio dogovora, JNA je evakuirala vojarnu kada je službeno otišla iz Hrvatske tijekom siječnja 1992.
Vojarna Jastrebarsko je bila lokacija 4. Oklopne (Tenkovske) Brigade - jedne od najelitnijih oklopnih jedinica JNA. Ova je jedinica izvela i uspjela probiti opkoljenje i pobjeći na jug, gdje se spojila sa JNA snagama u Banovini u središnjoj Hrvatskoj.
Vojarna u Samoboru se predala 7. listopada 1991.
Vojarna Sisak i pripadajuća skladišta predala se 9. rujna 1991.
JNA nakon višemjesečne blokade od strane hrvatskih snaga i iscrpljujućih pregvora, napušta vojarnu u Dugom Selu 23. prosinca 1991.
3.2 Sjeverna Hrvatska
Uz Zagreb, vojarna Varaždin bila je najveća u Hrvatskoj - sjedište 32. Korpusa JNA i priloženih jedinica, uključujući 32. Oklopno-Mehaniziranu Brigadu (jednu od najelitnijih "A" brigada) i jednu topničku Pukovniju. Vojarna je blokirana u noći 13 na 14. rujna, te joj je odsječena struja, voda i zalihe. Borbe su počele 15. rujna bombardiranjem zrakoplova JNA na uzletište Varaždin. Kako se stanje pogoršavalo, sve je više vojnika dezertiralo iz vojarne i došlo je i do sukoba unutar same vojarne. Nakon toga su tenkovi i topništvo iz vojarni upućeni gađati civilne mete te su mnoge kuće uništene i počele su opće borbe. Nakon tjedan dana sporadičnih borbi, a da poštedi svoje ljude, zapovjednik vojarne General Vladimir Trifunović je predao garnizon 22. rujna. Ironično, to mu je zaradilo prijezir sa obje strane. Hrvatska ga je osudila u odsutnosti na 15 godina zatvora radi uništenja grada, dok ga je Srbija osudila na 11 godina radi izdaje. Dobitak iz vojarne je bio impresivan: 74 T-55 tenkova, 88 oklopnjaka, 36 samohodnih PZO topova, 24 100mm protutenkovskih topova, 72 minobacača od 120mm i druga teška oprema bili su zarobljeni. Tijekom borbi, 6 ljudi je poginulo (3 civila, 2 JNA vojnika i 1 Hrvatski vojnik) i 37 je ranjeno.
Bjelovarska vojarna "Vojnović" u samom gradu i objekti JNA u okolici Bjelovara bili su blokirani i napadnuti od strane hrvatskih snaga. Vojarna je bio dom 265. oklopno-mehaniziranoj brigadi i bila je zarobljena 29. rujna kao dio operacije ''Bilogora''. Jedan od časnika JNA, major Milan Tepić, odbio je predati jedno izolirano skladište (''Barutana'' u selu Bedenik). Nakon kraće borbe Tepić je naredio vojnicima da se predaju, a sam je ostao u skladištu. Prilikom ulaska hrvatskih snaga u objekt, u 10 sati i 17 minuta 29. rujna, aktivirao je eksploziv i uništio skladište, u kojem se nalazilo 170 tona eksplozivnih sredstava. U eksploziji je naravno i sam poginuo, kao i 11 hrvatskih vojnika. Zarobljavanje ostalih skladišta je bio veliki uspjeh za Hrvatske snage, kako je zarobljna oprema uključivala 78 T-55 tenkova i 80 oklopnjaka.
Vojarna u Koprivnici je zarobljena 30. rujna kao dio operacije ''Bilogora''. JNA zrakoplovi su ju bombardirali 5. listopada, pri čemu je poginuo jedan vojnik.
Virovitica je bila lokacija 288. mješane protutenkovsko topničke brigade i bila je zarobljena 17. rujna. Jedan Hrvat je poginuo tijekom borbi.
Vojarna Čakovec se predala mirno 17. rujna 1991.
3.3 Slavonija
Osječke vojarne su uglavnom bile evakuirane dogovorom baš prije eskalacije rata, tijekom lipnja 1991. Poznata video snimka toga pokazuje kako jedan T-55 tenk JNA gazi napušteni civilni automobil Zastava 750 crvene boje. Bitna iznimka evakuaciji je ''Poligon C'' baza, bitna točka napada JNA na grad, koja se odupirala i pomagala JNA snagama van grada u bombardiranju, dok nije zarobljena 17. rujna.
Đakovo je bio lokacija 158. Mješane Protutenkovske Artiljerijske Brigade, opremljena PT topovima i samohodnim PT raketnim vozilima. Vojarna je zarobljena, a poginulo je pet Hrvata (uključujući jednog civila). Zarobljeno je 54 PT topa od 100mm i 48 samohodnih PZO topova.
Vukovarska vojarna je bila pod opsadom kroz 1991, dok je trajala Bitka za Vukovar. Nadjačani branitelji nisu imali dovoljno ljudi da ju zarobe, jer su bili napadnuti puno većim snagama izvan grada. JNA i Srpske snage su koristili oslobođenje vojarne kao izliku za napad koji je uništio većinu grada i uzrokovao neke od najgorih stradanja tijekom rata. Ipak, jer je vojarna bila locirana u južnom predgrađu grada, bila je deblokirana vrlo rano u bitci, prije nego je počela prava opsada - i većina uništenja i žrtava.
Vojarna u Vinkovcima ''Đuro Salaj'' je bila uključena u bombardiranju grada u lipnju.
3.4 Istra / Dalmacija
Riječka vojarna, kao i Vojni Pomorski Okrug u Puli su oboje evakuirani dogovorom prije rata. Rijeka je bila lokacija 13. Korpusa JNA, koji je prebačen morem u Crnu Goru i kasnije će napasti južnu Bosnu i Hercegovinu tijekom Rata u Bosni i Hercegovini 1992. Vojni Pomorski Okrug iz Pule bio je premješten u Boku u Crnoj Gori, jedinu pravu Jugoslavensku vojnu luku poslije odcjelpljenja Hrvatske.
Vojarna Zadar je bila evakuirana dogovorom prije rata. Jedinice iz vojarne su se premjestile van grada na obližnja pobunjenička područja, odakle su okrenuli topove da gađaju grad sa boljih položaja.
3.5 Lika / Hrvatski Otoci
Gospić je bio žestoko bojište tijekom rujna - grad pod teškim napadima izvana također - ali je vojarna ipak osvojena 18. rujna.
Otoci Lastovo i Vis su bili baze za pomorske jedinice JNA i su bile okupirane do primirja na kraju godine, kada ih je JNA oboje napustila. Pomorske jedinice Jugoslavenske mornarice pokušali su vojne akcije protiv Hrvatskih luka dalje na sjeveru, ali su bili odbijeni obalnim topništvom, kao u pomorskoj bitci za Korčulu.
- Ovaj popis je nepotpun, jer je bilo dosta drugih, manjih vojarni i vojnih baza.
4 Posljedice
U vrijeme početka rata, Hrvatske su snage imale kroničan nedostatak opreme. Procjene govore o tenkovskoj snazi od jadnih 15 tenkova (glavnina iz 2. svjetskog rata: američki M4 Shermani i sovjetski T-34 tenkovi), protiv skoro 2000 tenkova JNA. Zarobljavanje vojarni popunilo je inventar HV-a vrijednom opremom. Samo Bjelovar i Varaždin su Hrvate opskrbili s više od 140 tenkova, ili oko 7% ukupne tenkovske snage JNA, što je uznemirilo inače golemu prednost JNA.
Zbog toga, Hrvatske je uspjela oformiti svoj prvi T-55 tenkovski bataljun u listopadu, odlično ostvarenje za period od samo par tjedana. Zarobljeni tenkovi, topništvo i protutenkovsko naoružanje pomogli su zaustaviti daljne JNA napade u Hrvatskoj.

Hrvatske vojne operacije


Domovinski rat/Sadržaj/Hrvatski zapovjednici

Popis Hrvatskih zapovjednika i heroja Domovinskog rata (popis je možda nepotpun):
*Rahim Ademi
*Janko Bobetko
*Ivan Čermak
*Zvonimir Červenko
*Ljubo Ćesić Rojs
*Ante Gotovina
*Ivan Korade
*Damir Krstičević
*Mladen Markač
*Nojko Marinović
*Andrija Matijaš Pauk
*Rudolf Perešin
*Mate Šarlija Daidža
*Franjo Tuđman
*Blago Zadro

Zapovjednici


Knjiga pojmova u zrakoplovstvu/Preračunavanje mjernih jedinica

Mjera X =
ft, 30,48, cm
mph, 0,868, kts
kts, 1,853, km/h
m/s, 3,281, ft/sec
m/s, 196,8, ft/min
m/s, 3,6, km/h
Nm, 6080, ft
Sm, 5280, ft
inch, 2,54, cm
pound, 0,454, kg
m, 39,37, Inč
m, 3,28, ft
m, 0,914, yds
Sm, 1,609, km
Nm, 1,853, km
sq.inch, 6,452, cm2
kgm, 7,233, ftlbs
l, 1,58, lbs
l, 0,72, kg
lbs, 0,4535, kg
Imp. gal., 4,5, l
Imp. gal., 7,2, lbs
US gal., 3,8, l
US gal, 6,0, lbs
PSI, 0,068, At
PSI, 70,307, g/cm2
PSI, 0,0703, kg/cm2
TC, 1,8TC+32, TF
TF, (TF-32)x0.55, TC
Mjera = Mjera
Nm, 1,15, Sm
Nm, 1,852, Km
m, 3,28, ft
cm2, 0,1550, in2
stopa2, 929, cm2
stopa2, 0,092903, m2
stopa2, 144, in2
stopa2, 0,1111, yd2
in2, 6,4516, cm2
km2, 0,3861, Sm2
M2, 2,590, km2
yd2, 0,8631, m2
yd2, 9, ft2
cm, 0,3937, in
cm, 0,032808, ft
ft, 0,3048, m
ft, 0,33333, yd
in, 25,40, mm
in, 2,540, cm
in, 0,08333, ft
in, 0,02777, yd
km, 3280,8, ft
km, 0,6214, Mi
km, 0,53996, nm
m, 39,37, in
m, 3,280840, ft
m, 1,0936, yd
nm, 6.080, ft
nm, 1,1516, Mi
nm, 1.852, m
nm, 1,852, km
Sm, 5.280, ft
Sm, 1,6093, km
Sm, 0,8684, nm
hp, 33.000, ft-lb/min
hp, 76,04, m-kg/sec
kt, 1,689, ft/sec
mph, 1,467, ft/sec
mph, 88, ft/min
mph, 1,6093, km/hr
mph, 0,8684, kt
Skraćenica Puni naziv Hr.
mph, miles per hour, stat. milja na sat
km/h, kilometara na sat
m/s, metara u sekundi
Nm, Nautical mile, Nautička milja
Sm, Statute mile, Engleska milja
m, metar
kgm, kilogram metar
l, litra
Imp. gal., Imperial gallon, Britanski galon
US gal., US gallon, Američki galon
kts, knots, čvorovi
PSI, pounds per square inch, funta po kvadratnom inču
TF, Temperatura prema ljestvici Fahrenheita
TC, Temperatura prema ljestvici Celzijusa
ftlbs, stopa-funta

Knjiga pojmova u zrakoplovstvu


Domovinski rat/Sadržaj/Oružje u Domovinskom ratu/LOV

Lako oklopno vozilo (LOV) ime je za porodicu oklopnih vozila koje je razvila hrvatska tvrtka Torpedo iz Rijeke. Početak razvoja je započet za vrijeme Domovinskog rata 1992., dok su prvi primjerci sišli s proizvodne trake 1993.
1 Karakteristike
Karakteristike ovog vozila bile su skromne: korištena je šasija već postojećeg kamiona Torpedo HV 4x4 TK-130 T-7 (pogon na sva četiri kotača) dok ga je pokretao turbo dizel motor Torpedo BT6L 912S (snaga 97 kW) koji je bio smješten u prednjem dijelu vozila. Imao je mogućnost prijevoza 8 vojnika pod punom ratnom spremom (ili 2 tone tereta). Oklopna zaštitu sačinjavale su varene čelične ploče koje su štitile od pancirnih metaka kalibra 7.62 mm ispaljenih sa 30 metara, te krhotina granata. Naoružanje je sačinjavao jedan mitraljez Browning M2HB (12.5mm), dok je svaki prevoženi vojnik imao mogućnost otvaranje vatre kroz vlastitu puškarnicu na boku vozila (4 na svakom boku).
Browning M2HB je smješten u kupoli koja vojniku koji cilja pruža samo djelomičnu zaštitu. U borbenom kompletu se nalazi ukupno 250 metaka a osam bacača dimnih kutija kalibra 82 mm omogućuju maskiranje.
U standardnu opremu vozila spada sistem za provjetrivanje i zagrijavanje, vitlo nosivosti 50 kN sa sajlom debljine 10 mm i dužine 38 m, sustav za internu komunikaciju i radio-uređaj TRC-20H, a opcionalna je moguća ugradnja sistema za klimatizaciju, sistema za NHB zaštitu i pomoćnog agregata za napajanje električnom energijom.
2 Inačice
*LOV-IZV - Izviđačka verzija sa dodatnim naoružanjem (osmocjijevni lanser raketa 60 mm Obad i teška snajperska puška RT-20) s dodatnim radio-uređajem i telefonom.
*LOV-Z - Zapovijedno vozilo sa šesteročlanom posadom, dodatnim radio-uređajem, telefonom, sistemom za klimatizaciju, zvučnom izolacijom prostora za posadu i pomoćnim agregatom snage 2,5 kW. Ova varijanta nema ugrađeno naoružanje.
*LOV-ABK - Vozilo za NHB izviđanje opremljeno sistemom za kolektivnu NHB zaštitu posade, instrumentima za detekciju zračenje i bojnih otrova, meteorološkim senzorima. Ugrađen je pomoćni agregat snage 2,5 kW, posada broji šest članova, a vozilo nema ugrađeno naoružanje.
*LOV-RAK 24/128 mm - Samohodni višecijevni bacač raketa 128 mm. Na zadnji dio tijela vozila postavljen je 24-cijevni lanser. Maksimalni domet sa standardnom raketom M91 je 8550 m, a sa raketom M93 13500 m. U borbenom kompletu se nalazi 48 projektila.
*LOV-UP1 - Varijanta za artiljerijsko izviđanje. Sistem senzora (LLLTV kamera, termovizija, laserski daljinomer, a opcionalno i radar) postavljen je na platformu koja se podiže na visinu od 9 m iznad tla. Vozilo ima sistem za satelitsku navigaciju (GPS), digitalnu mapu i opremu za obradu i prijenos podataka. Ova verzija nije uvedena u serijsku proizvodnju.
*LOV-UP2 - Zapovijedno vozilo artiljerije, opremljeno uređajima za prijem, obradu i prikazivanje podataka.
*LOV-ED - Verzija za elektronsko izviđanje i protu-elektronsku borbu.

Oružje u Domovinskom ratu


Domovinski rat/Sadržaj/Srpski zapovjednici

Ovo je nepotpun popis srpskih i crnogorskih zapovjednika koji su sudjelovali u agresiji na Hrvatsku:
*Blagoje Adžić
*Veljko Kadijević
*Mile Martić
*Slobodan Milošević
*Ratko Mladić
*Mile Mrkšić
*Željko Ražnatović
*Dragan Vasiljković
*Rade Čakmar
*Vojislav Šešelj

Zapovjednici


MiG-21/Sadržaj/Dizajn

Zbog svoje velike popularnosti i duge službe, MiG-21 je izrađen u velikom broju inačica te je gotovo nemoguće popisati sve značajke svih njih, zato sam odlučio napisati dizajn i značajke samo osnovnih modela jednosjeda, te drugih najraširenijih modela i inačica (F-13, P, PF, PFS, R, S, M, SM, SMT , MT, bis). O ostalim inačicama u drugim poglavljima.
0.1 MiG-21F-13
MiG-21 je izrađen uglavnom od aluminija s dodacima čelika, magnezija te fiberglasa. MiG-21 je poznat po svom dizajnu u obliku "cigarete" s svojim delta krilima. Vanjski izgled i dizajn u nekoliko točaka.
*Ima izduženi okrugli trup koji započinje s kružnim usisnikom zraka. U njemu je smješten stožasti nosni konus koji se može automatski namještati te tako da može ograničavati količinu zraka koji ulazi u usisnik.
*Delta krila s "podrezanim" vrhovima. (Prototipovi su imali krila u obliku pravog trokuta).
*Repne površine su izrađene na konvencionalan način te su imale: horizontalni stabilizator koji se mogao cijelom svojom površinom pomicati te jedan vertikalni stabilizator. Neke inačice su imale i padobran koji se koristio za usporavanja prilikom slijetanja na kratke piste a bio je montiran u repnom dijelu.
Pilot je sjedio ispod jednodijelnog poklopca koji se otvarao prema naprijed. Prvotna ideja dizajnera je bila da se poklopac kabine izbaci prema naprijed u slučaju pilotovog katapultiranja. To je ostalo samo kod prvih modela te je kasnije zamijenjeno poklopcem koji se otvara sa strane.
Podvozje je "tricikl" konfiguracije, a svaki dio trapa ima jedan kotač. Prednji kotač se uvlači prema naprijed, a glavni dio se uvlači prema (u) trup zrakoplova. Svi kotači imaju disk kočnice.
0.2 Motor
MiG-21 F-13 je pokretao Tumansky R-11-300F turbomlazni motor s 38,1 kN potiska pri normalnom radu, te 56,3 kN s "afterburnerom" (naknadno sagorijevanje). Za pokretanje je koristio ugrađeni električni starter, a imao je i automatski sustav za gašenje vatre u slučaju problema oko motora.
Usisnik zraka je imao pokretni konus stožastog oblika, koji se automatski namještao kako bi motor opskrbio većom ili manjom količinom zraka. Uz konus su smješteni i manji pomoćni otvori, koji su se hidraulički automatski otvarali ako je potrebna još veća količina zraka. Ovo zadnje se koristilo uglavnom u borbenim uvjetima pri visokim napadnim kutevima.
MiG-21 F-13 ima 10 ugrađenih spremnika. 6 fleksibilnih spremnika smješteno je unutar trupa, te po 2 spremnika u svakom krilu. To mu omogućuje unutarnji kapacitet goriva od 2.280 litara bez dodatnih vanjskih spremnika.
U donjoj tablici je pregled svih motora koji su se koristili u MiGovima-21 uz podatke o potisku i inačicama u kojima se koristio.
Motor, Potisak (kN), Inačica
R-11F-300, 38.2/53.4, F, F-13, U
R-11F2-300, 38.7/60.0, F-13 (moderinizirana), PF, FL
R-11F2S-300, 38.2/60.6, PF, PFS, PFM, R, S, M, US, UM
R-11F2SK-300, 38.2/60.6, MF
R-13-300, 39.9/63.7, M (moderinizirana), MF, RF, SM, SMT, UM (moderinizirana)
R-25-300, 40.2/69.9 97,1kN s naknadnim sagorijevanjem, bis
0.3 MiG-21P, PF, PFS
MiG-21F je bio samo dnevni lovac bez realne mogućnosti borbe u noćnim uvjetima, te u sve-vremenskim uvjetima, pa je zbog toga bio praktički neuporabljiv za Sovjetsku protu-zračnu obranu (Protivovozdusdushnoi Oborony) kojoj je glavna zadaća bila obrana zračnog prostora i presretanje špijunskih zrakoplova. Zbog velike površine SSSR-a, Sovjetska PZO je prakticirala razvoj teških dalekometnih presretača poput Jakovljeva Jak-25 (NATO naziv "Flashlight") te njegove poboljšane inačice Jak-28P (NATO naziv "Firebar"), no takvi zrakoplovi su bili složeni te skupi za proizvodnju. Stoga se u PZO-u se javila potreba za lakim i jeftinim zrakoplovom koji bi branio zapadne granice SSSR gdje veliki domet ne bi igrao ključnu ulogu.
Pred kraj 1957. Mikojan počinje s razvojem projekta oznake "Ye-7". Iza tog imena krio se zapravo MiG-32F s novim Safir radarom te nekim dodatnim manjim izmjenama. Uskoro su izrađena 3 prototipa, a prvi je imao probni let 10. kolovoza 1958. nakon čega je uslijedilo još 5 prototipova za dodatna testiranja. Testiranja su prošla uspješno te proizvodnja započinje u lipnju 1960. u Gorkom (naziv od 1932. do 1990., danas Nižnji Novgorod), pod oznakom MiG-21P (P = Perekvatchik tj. presretač, NATO naziv "Fishbed D") te tvorničkom oznakom I-75.
Unatoč uspješnim testovima, ova inačica nije smatrana zadovoljavajućom te je proizvedeno samo nekoliko zrakoplova koji su uglavnom korišteni za daljnji razvoj. Proizvodnja puno boljeg MiGa-21PF (ili I-76) započinje na početku 1962.
MiG-21P je imao RP-21 Safir radar (NATO naziv Spin Scan-A), mogućnost nošenja dvije rakete zrak-zrak Atoll (nije imao strojnice), jednostavni autopilot te mogućnost spajanja RATO raketnih potisnika koji su se koristili za brzo polijetanje.
Iako MiG-21P nije imao strojnice, imao je ugrađeni jednostavni optički ciljnik koji se koristio prilikom gađanja nevođenih raketnih zrna.
MiG-21PF se razlikuje od MiGa-21P po tome što je dobio dodatna dva spremnika goriva iza kokpita, što je stvorilo izgled "debelog vrata" koji danas poznajemo, a omogućili su mu i veći kapacitet goriva, sada od 2.750 litara. Kod MiGa-21PF uveden je i novi motor, R-11-F2-300 koji je stvarao 38,7 kN potiska pri normalnom radu, te 60,0 kN potiska s "afterburnerom". NATO oznaka za ovu inačicu je "Fishbed-E".
1964. počinje proizvodnja nove inačice oznake MiG-21PFS, a najveća razlika od prethodnika je bila, novi motor R-11F2S-300 koji je bio posebno dizajniran da omogući polijetanje i slijetanje pri niskim brzinama te je imao i ugrađeni dvo-stupanjski "afterburner". No MiG-21PFS nikad nije krenuo u masovniju proizvodnju te je na kraju izrađeno samo nekoliko primjeraka, stoga su se Mikojanovi dizajneri okrenuli njegovom nasljedniku MiG-21PFM koji se počinje proizvoditi već 1964. s tvorničkom oznakom I-94 (tvorničku oznaku I-94 je koristio i MiG-21 PFS).
Imao je izmijenjene repne površine te je bio opremljen s novim RP-21M radarom (NATO naziv Spin Scan-B) a podržavao je i nošenje vođenih raketa zrak-zrak K-5 (NATO: AA-1 Alkali) koje su kasnije zamijenjene s naprednijim K-13R (NATO: AA-2-2 Advanced Atoll) raketama.
0.4 MiG-21R, S, M, SM
Dok je Mikojan razvijao presretačke inačice, istovremeno su radili i na taktičko izviđačkim inačicama, a kao baza za razvoj je trebao poslužiti Ye-7 (MiG-21P). Ideja je bila da se po sredini trupa spoji kapsula s kamerom te dodatni spremnici goriva na krilima za duge misije.
Uskoro je jedan Ye-7 presretač modificiran te je postao izviđački prototip. Nova inačica je dobila oznaku MiG-21R (Razvedchik - Izvidnik) dok su zrakoplovi za izvoz nosili oznaku MiG-21RF, a proizvodili su se od 1965. - 1971. pritom dobivši NATO oznaku Fishbed-H. Ova inačica je imala i nekoliko noviteta poput "debelog vrata" koji se protezao od kokpita pa sve do repa, što je omogućilo ugradnju dodatne elektronike i goriva, četiri podkrilne točke za 2 spremnika goriva, dvije rakete zrak-zrak, napredniji auto-pilot, R-11F2S-300 motor te je imala novije sjedalo za katapultiranje KM-1.
Kako je MiG-21R bio namijenjen za izvidničke zadatke, imao je i različite kapsule s opremom za izviđanje a njih dijelimo u tri glavne skupine:
*Dnevna (D) kapsula - je uglavnom koristila 7 kamera, jedna naprijed pod kutem a ostalih 6 su bile smještene u zasebnim odijelcima koji su se grijali kako bi uređaji normalno funkcionirali na velikim visinama. Kasnije su dodatno opremljene s elektro-optičkim (TV) kamerama, te su često imale ELINT opremu za elektronsko izviđanje.
*Noćna (N) kapsula - je bila slična D ali je koristila infracrveni film za noćne letove.
*Radio (R) kapsula - kapasula s ELINT opremom te jednom kamerom. Kasnije verzije se mogu prepoznati po karakterističnim antenama na rubovima krila.
Na sve kapsule su se mogle montirati i protumjere.
Kako je MiG-21R sačuvao ograničenu mogućnost borbe u zraku, Mikojan je odlučio napraviti novu lovačku inačicu na njegovoj bazi oznake Ye-7S. Novi lovac u proizvodnju ulazi 1965. u Gorkom pod oznakom MiG-21S, te je u proizvodnji ostao do 1968. (Mikojan je za ovu inačicu koristio i oznaku ''I-95''). Iako je uvelike baziran na R inačici, bio je opremljen s novim RP-22 Sapfir radarom koji je imao dvostruko veći domet te je na početku bio označen čak kao nosač taktičkog nuklearnog oružja. Razvijena je i izvozna inačica oznake MiG-21M koja se nije puno razlikovala od S inačice, a proizvodila se od 1968. - 1971. u tvornici Znamya Trudaya.
MiG-21SM se masovno proizvodio u tvornici u Gorkom u razdoblju od 1968. - 1974. gdje je dobio oznaku I-96F a pokretao ga je novi Tumanskiy R-13-300 motor, koji je mogao razviti 39,9 kN potiska pri normalnom radu te 63,7 kN potiska uz afterburner. Osim novog motora te dodatne strojnice SM inačica se nije puno razlikovala od prethodne.
0.5 MiG-21 SMT, MT, BIS
Nakon "druge generacije" MiGa-21, Mikojanovi inženjeri su odmah započeli s razvojem nove inačice bazirane na R verziji, a trebala je imati još veći unutarnji kapacitet goriva. Rezultat je MiG-21SMT (I-50) koji se počeo proizvoditi 1971. u Gorkom. Osim "glomaznog vrata", SMT je nalikovao kasnim SM inačicama s tim, da je bio opremljen najnovijom elektronikom te Tumansky R-13-300 motorom. No, unutaoč snažnom motoru, zbog velike nadodane težine, MiG-21SMT nije zadovoljio (u pogledu potiska) te je proizvedeno samo nekoliko zrakoplova. Tvornica Znamya Trudaya je proizvela 15 zrakoplova oznake MiG-21MT (izvozna inačica MiGa-21SMT) namijenjenih izvozu 1971. no nikad nisu ni napustili tvornicu. (tvornička oznaka I-96T).
Ono što je zaista bilo potrebno za novu inačicu je bio novi i snažniji motor, te je u to vrijeme Tumansky OKB predstavio novi R-25-300 motor, koji je pri normalnom radu stvarao 40,2 kN, s afterburnerom 69,6 kN, te je imao mogućnost još jačeg afterburnera koji je mogao stvoriti 95 kN potiska no samo na 3 minute, te se ovo koristilo samo u ekstremnim slučajevima u borbenim uvjetima.
R-25-300 je bio i optimiziran za nisko-leteće misije za razliku od svojih prethodnika. Borbeno iskustvo je pokazalo da je bilo nerealno vjerovati kako će MiG-21 djelovati samo na velikim visinama, te je bilo jasno da će vršiti i misije na niskim visinama, što je opet stvaralo mogućnost gašenja motora zbog neprilagođenosti takvim uvjetima. Početna ideja je bila da se nedavne inačice samo modificiraju i opreme R-25-300 motorom, no Mikojanovi inženjeri su se odlučili da to ipak postane potpuno nova inačica oznake BIS (I-75).
Uz novi motor MiG-21bis je potpuno redizajniran, te iako je vanjštinom nastavio nalikovati MiGu-21SMT bio je puno napredniji. Trup zrakoplova je potpuno redizajniran koristeći nove legure koje su rezultirale snažnijim ali lakšim zrakoplovom. Ugrađen je poboljšani radar RP-22 koji je mogao otkriti ciljeve koje lete nisko uz tlo; nadodan je i RSBN-6S navigacijski sustav te sustav za slijetanje te djelovanje u uvjetima loše vidljivosti. Od naoružanja je imao jedan GSh-23L top, mogućnost nošenja raketa zrak-zrak te raznih raketa (uglavnom nevođena raketna zrna) te bombi.
MiG-21bis je imao mogućnost nošenja 2 toplinski navođene rakete K-60 (NATO naziv AA-8 Aphid) na jednoj spojnoj točki (a ima 4 ukupno, po dvije na svakom krilu) zahvaljujući adapteru koji je nosio po dvije na jednoj točki, što mu je omogućilo veliku vatrenu moć.
Neki "BIS-ovi" su kasnije modificirani da mogu nositi i nuklearno oružje, te su dobili oznaku MiG-21bisN.
Ukupno je proizvedeno oko 2.030 zrakoplova ove inačice te su svi proizvedeni u tvornici Gorki u razdoblju od 1972. - 1974.
0.6 Ostale inačice
Ovdje su navedene inačice koje se spominju i koje se ne spominju u gornjem tekstu, te njihov kratki opis.
*Ye-2 (NATO oznaka:"Faceplate"): Prototip sa strijela-krilom.
*Ye-4 : Prvi prototip s delta-krilom.
*Ye-5 (NATO oznaka: "Fishbed"): Prototip za ispitivanje delta-krila.
*Ye-6: Tri aviona za testiranje prije početka proizvodnje.
*MiG-21: Prva serija lovaca.
*MiG-21F (NATO oznaka: "Fishbed-B"): Lovački zrakoplov, jednosjed za dnevne letove (izrađeno 40 aviona). Mogao je ponijeti 2.260 l goriva u šest integriranih spremnika. Avion je pokretao turbo-mlazni motor s 5.740 kgf potiska. Naoružan je bio s dva topa od 30 mm i mogao je ponijeti dvije bombe do 500 kg svaka.
*Ye-50: Prototip sa strijela-krilima.
*Ye-66: Jednosjed izrađen za postizanje svjetskog rekorda u brzini.
*Ye-66A: Avion izrađen za postizanje visinskog rekorda.
*Ye-66B:
*Ye-76:
*Ye-150: Prototip presretača, prva osnova MiG-21.
*Ye-152 (NATO oznaka: "Flipper"): Veći zrakoplov od MiG-21, "Ye-152 'Flipper" koji je postigao tri svjetska rekorda.
*MiG-21F-13 (NATO oznaka: "Fishbed-C") :Avion jednosjed kratkog doleta predviđen za letove po danu. Prva je masovno proizvedena inačica. Avion je pokretao turbo-mlazni motor. Naoružan je bio s dvije rakete zrak-zrak i jednim topom od 30 mm.
*MiG-21FL: Model za izvoz. Izrađivan je i u Indiji kao "Type 77".
*MiG-21I (NATO oznaka: "Analog"): Ispitni model za dizajn krila planiran za ugradnju na nadzvučni Tupoljev Tu-144 .
*MiG-21SPS:Istočno-Njemačka inačica.
*MiG-21P (NATO oznaka: "Fishbed-D"): Lovac, presretač s jednim sjedalom.
*MiG-21PF (NATO oznaka:"Fishbed-D"): Lovac, jednosjed, opremljen s RP21 'Sapfir radarom. MiG-21PF je drugi proizvodni model.
*MiG-21PF (SPS) (NATO oznaka: "Fishbed-E")
*MiG-21PFM (NATO oznaka: "Fishbed-F"): Jednosjed s novijim radarskim sustavom i jačim motorom.
*MiG-21PFS (NATO oznaka: "Fishbed-F"): Jednosjed s novijim radarskim sustavom i jačim motorom.
*MiG-21 (NATO oznaka: "Fishbed-G"): Probni avion koji je trebao vrlo kratku uzletno sletnu stazu.
*MiG-21R (NATO oznaka: "Fishbed-H"): Avion jednosjed namijenjen za taktičko izviđanje modificiran na inačici MiG-21PFM.
*MiG-21RF (NATO oznaka: "Fishbed-J"): Avion jednosjed namijenjen za taktičko izviđanje modificiran na inačici MiG-21MF.
*MiG-21S (NATO oznaka: "Fishbed-J"): Lovac i presretač, jednosjed s vanjskim spremnikom za top dizajniran za Indijsko ratno zrakoplovstvo.
*MiG-21SM: Borbeni presretač, jednosjed s ''Tumansky R-13'' turbo-mlaznim motorom.
*MiG-21PFV: Inačica koja ima viši plafon leta.
*MiG-21M: Izvozna inačica s ''Tumansky R-13'' turbo-mlaznim motorom izrađivan u Indiji pod licencom.
*MiG-21MF: Izvozna inačica s ''Tumansky R-13'' turbo-mlaznim motorom.
*MiG-21MF (NATO oznaka: "Fishbed-J") : Lovački avion jednosjed, opremljen s ''RP-22'' radarom, pokretan ''Tumansky R-13-300'' turbo-mlaznim motorom.
*MiG-21MF-R: Nakon što je 1995. Bugarsko ratno zrakoplovstvo povuklo MiG-21R iz upotrebe, grupa inženjera prenamijenila je avion ugradivši dodatni vanjski kontejner s opremom za izviđanje.
*MiG-21SMT (NATO oznaka: "Fishbed-K"): Višenamjenski lovački zrakoplov pokretan s ''Tumansky R-13'' turbo-mlaznim motorom i povećanim kapacitetom goriva.
*MiG-21''bis'' (NATO oznaka: "Fishbed-L"): Višenamjenski lovački avion jednosjed sposoban i za napade na ciljeva na zemlji. Završna je inačica u proizvodnji. Avion pokreće ''Tumansky R-25-300'' turbo-mlazni motor. U spremnike za gorivo stane 2880 l goriva. Pomoću naknadnog izgaranja motori mogu povećati snagu od 7100 kgf na 9900 kgf u trajanju do tri minute. Ubrzanje od 600 km/h na 1.100 km/h postiže za 18 sekundi. Brzina penjanja mu je 225 m/s.
*MiG-21''bis'' (NATO oznaka: "Fishbed-N"): Višenamjenski lovački avion jednosjed sposoban i za napade na ciljeva na zemlji.
*MiG-21U (NATO oznaka: "Mongol-A"): Avion za obuku s dva sjedala, jedan iza drugog.
*MiG-21US (NATO oznaka: "Mongol-B": Avion za obuku s dva sjedala.
*MiG-21UT: Avion za obuku s dva sjedala.
*MiG-21UM (NATO oznaka: "Mongol-B"): Avion za obuku s dva sjedala izrađen na osnovi MiG-21MF.
*MiG-21-93 Bison (UMG): Poboljšana inačica namijenjena Zračnim snagama Indije.
*MiG-21 Lancer: Poboljšana inačica za Rumunjsko ratno zrakoplovstvo. Modifikaciju su napravili ''Elbit of Israel'' i ''Aerostar of Romania''.
*MiG-21MFN: Poboljšana inačica namijenjena Češkom ratnom zrakoplovstvu (navigacijska oprema i komunikacijski sustav prilagođen NATO standardima)
*MiG-21bisD/UMD: 2003. godine poboljšana inačica za Hrvatsko ratno zrakoplovstvo koja bi trebala trajati deset godina iako se prizemljenje aviona očekuje 2011.
*MiG-21-2000: Avion jednosjed „za 21. stoljeće“ izrađen za izvoz.

MiG-21


Domovinski rat/Sadržaj/Vojne operacije hrvatske vojske/Operacija Medački džep

Operacija Medački džep izvedena je 9. lipnja 1993. godine. Cilj operacije bio je ovladavanje prostorom Divosela i Čitluka te udaljavanje neprijateljskih snaga od Gospića. Oslobođeno je 48 četvornih kilometara. Akcija se planirala izvesti u jednom danu no zbog jakog otpora i protuudara vojske RSK i međunarodnog pritiska trajala je do 17. rujna 1993. godine.
Medački džep je područje koje se prostire se oko četiri do pet kilometara u širinu i pet do šest kilometara u dužinu, a obuhvaća mjesta Divoselo, Čitluk i dio Počitelja, te brojne male zaseoke. Nalazilo se u sklopu samoproglašene Republike Srpske Krajine. To je bio u prvom redu seoski kraj, gdje se šume izmjenjuju s poljima. Prije oslobađanja ovog područja tu je živjelo oko 400 stanovnika srpske nacionalnosti.
1 Početak akcije
Operacija Medački džep otpočela je granatiranjem neprijateljskih položaja na tom području u ranim jutarnjim satima 9. rujna 1993. godine. Oko 06:00 sati hrvatske snage, u sastavu kojih su bile postrojbe Hrvatske vojske iz Operativne zone Gospić, uključujući 9. gardijsku brigadu, 111. domobransku pukovniju, domobransku bojnu iz Gospića, domobransku bojnu iz Lovinca, te postrojbe specijalnih snaga policije, ušle su u medački džep. Nakon borbi koje su trajale oko dva dana, uspostavile su nadzor nad Divoselom, Čitlukom i dijelom Počitelja, nakon čega je hrvatska vojska zaustavila napredovanje.
2 Vojne snage
Hrvatska vojska
U operaciji su je sudjelovala 9. gardijska brigada, Domobranska bojna Linac, Domobranska bojna Gospić, 111. Domobranska pukovnija i postrojbe specijalne policije MUP-a Hrvatske. U akciji je sudjelovalo 2500 vojnika, nekoliko tenkova T-72 i velik broj komada topničkog oruđa.
Vojska RSK
U borbi je sudjelovalo 800 vojnika i 70 tenkova, 40 oklopnih transportera i oko 60 komada topničkog oruđa.
3 Tijek operacije
Hrvatska vojska poduzima razmjerno malu akciju "ispravljanja" crte bojišnice oko Gospića i u kratkom napadu osvaja nekoliko naselja južno od Gospića te zauzima bolje položaje na Velebitu.
Obuhvatnim djelovanjem, neprijatelj je doveden u okruženje iz kojeg se morao izvlačiti i napuštati dobro organiziranu obranu. Spremnost za početak napada 6.00 sati 9. rujna 1993. Vrijeme za izvršenje zadaće 19.00 sati istog dana. ZM - vojarna "Eugen Kvaternik" - Gospić, IZM - selo Bilaj.
*8./9. rujna 1993. Dovođenje postrojbi (udaljenost od P/C 200 – 300 m).
*9. rujna 1993. Topnička priprema trajala je 5 minuta. Istovremeno su djelovala protuoklopna sredstva po otpornim točkama. 1. i 2./9. gardijska brigada "Vukovi" su do 8:30 izvršile bližu zadaću, a 3. bojna ojačana dijelom domovinske bojne Gospić je usporeno napredovala. Izvidnička satnija je, također, u borbi i izvršava svoju zadaću prema Rogića Mostu. Specijalne postrojbe MUP-a su usporeno napredovale i nije došlo do pravovremenog zatvaranja obruča, pa se dio snaga neprijatelja izvukao. Do 12:00 sati većina postrojbi je izvršila zadaću, a ostale oko 13:00 sati. Srbi su brzo razbijeni i povlače se zajedno s civilnim stanovništvom. Planirana akcija završava istoga dana, ali se borbe nastavljaju i narednih dana, da bi se zaustavile pred mjestom Medakom, dvadesetak kilometara jugoistočno od Gospića. U popodnevnim i večernjim satima neprijatelj pokušava protunapad.
Cijela bojišnica od Dalmacije do Karlovca je oživjela i Srbi počinju granatiranjem velikog broja hrvatskih gradova i naselja, pri čem je osobito teško gađan Karlovac u kojem ima na desetine mrtvih. Na jedno predgrađe Zagreba pada veliki projektil zemlja - zemlja luna-17 (NATO oznaka Frog-7), čime "RSK" ostvaruje svoje prijetnje da će u slučaju napada odgovoriti odmazdom.
*10. rujna 1993. još jedan pokušaj protunapada i vraćanja područja sela Čitluk i Divoselo.
*11. rujna 1993. pokušaj izvlačenja okruženih snaga neprijatelja (neuspješno). Nekoliko dana nakon operacije Medački džep, "RSK" šalje hrvatskim vlastima popis od tridesetak ciljeva koji će biti napadnuti ako se hrvatske snage ne povuku ili ako ponovo napadnu.
*12. rujna 1993. neprijatelj učvršćuje crtu obrane, HV se obračunava sa snagama u okruženju.
*16. rujna 1993. sporazum o povlačenju HV.
*17. rujna 1993. u područje Divosela ulaze Kanađani, (pripadnici UNPROFOR-a.)
Kad se Hrvatska Vojska nakon tjedan dana povukla iz zaposjednutih položaja u navedenim naseljima i predala ih UNPROFOR-u, na ruševinama i zgarištima nađeno je 18 leševa srpskih civila. U narednim danima predali su pedesetak tijela srpskih vojnika.
U naseljima Počitelj, Čitluk, Divoselo i osam drugih srušeno je oko 50 kuća, zbog čega je hrvatska strana optužena da sustavno provodi taktiku "spaljene zemlje". Predsjednik RH je suspendirao dva časnika i naložio istragu. Kao odgovor na ove događaje Srbi su iz Podlapače prognali posljednjih preostalih 117 Hrvata.
Medačka akcija imala je vrlo ograničeni cilj da uklanjanjem srpskog "džepa" olakša situaciju u Gospiću koji je godinama bio pod stalnim topničkim udarima. Iako je "džep" uništen, Gospić je i dalje mogao biti tučen jer je bojišnica prema istoku i dalje bila udaljena svega nekoliko kilometara.
4 Gubici
Hrvatska strana
Poginulo 6 vojnika, a ranjeno 53 vojnika, oštećena 3 tenka i 1 BVP, uništena su 2 sanitetska vozila.
Agresorska strana
Poginulo 70 neprijateljskih vojnika i naoružanih civila, zarobljeno 19 neprijateljskih vojnika, zarobljen 1 tenk, 10 minobacača i 20 topova.
5 Epilog
Zbog slabe koordinacije Hrvatske vojske sa Specijalnim postrojbama MUP-a, slabe pripremljenost domobranskih bojni, slabo informiranje o realnom stanju u području djelovanja, neadekvatne provedbe sigurnosnih mjera i zbog zločina i masovnog uništavanja, akcija je nanijela veliku štetu ugledu Hrvatskoj vojsci i Hrvatskoj. Akcija je zbog jakog otpora i slabe pripremljenosti Hrvatskih snaga trajala duže od planiranog jednog dana.

Hrvatske vojne operacije


Domovinski rat/Sadržaj/Hrvatske postrojbe/Brodsko-posavska županija

Popis postrojbi u Brodsko-posavskoj županiji:
*1. domobranska bojna (Slavonski Brod)
*1. domobranska bojna (Nova Gradiška)
*2. domobranska bojna (Slavonski Brod)
*2. domobranska bojna (Nova Gradiška)
*3. divizijun protuoklopna topničko-raketni (Slavonski Brod)
*9. samohodna protuoklopna baterija 90 mm (Nova Gradiška)
*37. bojna inženjerijsko pontonirska (Slavonski Brod)
*63. laki artiljerijski -raketni divizijun PZO (Slavonski Brod) ''ili'' 461. bitnica PZO topničko-raketna domobranska (Zagreb)
*80. gardijska bojna (Nova Gradiška)
*108. brigada HV (Slavonski Brod)
*121. brigada HV ''ili'' 121. pukovnija domobranska (Nova Gradiška)
*139. brigada HV (Slavonski Brod)
*157. brigada HV ''ili'' 157. pukovnija domobranska (Slavonski Brod)
*301. logistička baza (Slavonski Brod)
*Zapovjedništvo Zborno mjesto (Nova Gradiška)
*Zapovjedništvo Zborno mjesto (Slavonski Brod)

Hrvatske postrojbe